Greit. Kom nærmere. Der. Det ser flott ut. Perfekt.
Og lykke. Kan øynene til Rodrigo komme ut og leke?
Nei. De blir inne.
Greit, brillene forblir på. Hendrik, gi maestroen en taktstokk.
Takk.
Lykke. Det ser flott ut.
Har du holdt en sånn før?
Og maestro, diriger! Lidenskapelig.
Du har ti bilder.
Lykke.
Det var åtte. Du har bare to igjen.
-Hva? -Du har to igjen.
Vi har akkurat begynt.
Vil du ha lidenskap?
Dette er det beste bildet jeg har tatt.
MOZART I JUNGELEN
ØVELSEN
-...er at de trenger inn i essensen. -Jeg er så lei for det.
Maestroen er ikke vanligvis slik.
Han er bare...
Han har vært veldig stresset i det siste.
Nei da. Alt er lykke, kompis.
Han var fantastisk.
Sånn. Se på klokka nå.
Snu tiden tilbake med øynene dine. Ja. Sånn.
Du blir ikke avskrekket, vel? Spis...
La meg spørre deg om noe, hvordan spiller privatlivet ditt inn i arbeidet ditt?
Maestro.
-Takk. -Bare hyggelig.
-Det har jeg ikke tenkt på. -Nei.
Jeg tenker ikke på sånt.
Jeg synes faktisk det er ganske idiotisk.
Maestroer. Kan ikke leve med dem,
kan ikke drive et orkester uten dem.
Takk for at du er med på fotoseansen.
Hør her, Cynthia, du er til gagn for dette orkesteret på så mange måter,
og enda mer nå som du er formann for orkesterkomiteen.
Orkesteret beundrer deg virkelig. Og jeg også.
Det er flott å høre, for jeg vil gjerne ha din støtte i de kommende forhandlingene.
Vi har mye til felles, du og jeg.
Vi er begge tilhengere av genier, spesielt dirigenter.
Du var en tilhenger av Karzoff i Moskva,
og så av vår kjære Thomas fra 1995-98,
da han var hos London filharmoniske, og så Carla di Gozzi.
Det er så vanskelig å finne store kvinnelige dirigenter,
og så Thomas igjen.
Og de var mine tilhengere, men det raker ikke deg.
Han er mye å håndtere.
Ser du denne gropa i pannen min?
Den er ny.
Disse sterke, geniale storkarene, de...
De er bare forvokste småbarn, ikke sant?
Har raserianfall. "Jeg vil ha dette. Gi meg det. Du forstår meg ikke."
Selv om du forstår dem,
tror de ikke at du gjør det.
Men ikke med deg, Cynthia.
De vet at du forstår dem, og derfor stoler de på deg.
Den dynamikken hadde hjulpet oss.
-Hva vil du? -Hold deg nær ham.
Til gjengjeld er døra mi alltid åpen.
Dette er utfordrende tider. Vi vil begge at denne institusjonen skal overleve.
Forskjellen er at du ser på orkesteret og ser en institusjon.
Jeg ser musikere, og jeg tror publikum ser...
Publikum ser én ting, vår nye maestro...
Jeg vil ikke snakke om henne, greit? Nei! Greit?
Er det noe i veien, maestro?
Nei. Vi har funnet løsningen.
Flott.
Intervjuet er over. Ciao. Hailey, sett opp skiltet nå.
Orgelrom Scene høyre
Jeg lå ikke med Rodrigo.
-Var det noe mer? -Jeg vil få timer av deg.
Er du masochist, eller?
Kanskje. Vet ikke. Må du ikke være det for å spille obo?
Du er den beste som finnes i New York,
og du er min eneste sjanse til å komme nærmere dette.
Du har rett, jeg er den beste,
og noe av det smitter over på elever, men jeg utfører ikke mirakler.
Jeg er flink. Jeg er flinkere enn jeg viste deg, og jeg kan ofre ting.
Hva vil du ha, en medalje? Jeg er dyr.
-Jeg bryr meg ikke. -400 dollar i timen.
Fy faen. Hva? Nei...
Jeg kan finne ut av det. Når begynner vi?
Jeg sa ikke ja. Hvis jeg føler for det, gir jeg beskjed.
-Hva foregår her? -Jeg pendler i 45 minutter.
-Hva? -Dette er bare dritt.
Er øvelsen i dag avlyst?
Blir flyttet til i morgen Sted: avgjøres senere
"Ta med genser"?
Du må snevre inn munnen din
så du støtter rørbladet helt.
Bra. Det er bra.
Alex Kan du snakke med meg?
Og så må du inhalere og skape en jevn strøm av luft.
Hailey, Tim skal endelig omskjæres.
Han skal inn i morgen. Skal vi ta med suppe?
Lizzie, dette er Duncan. Han er 12. Ta på deg bukse.
Helvete heller.
Beklager.
Ikke noe problem.
-Skal du ta den? -Nei.
-Er det Alex? -Ja.
Hold tåta og blås.
Overser du ham nå? Er du 12, eller?
-Ikke for å være frekk. -Nei da.
Skal jeg gjøre noe med dette?
Nei. Absolutt ikke. Jeg tar meg av det senere når jeg ikke har en time.
Det er to ting som plager deg.
Én: Hun gned skrittet sitt i trynet hans,
og to: De lå sammen for månedsvis siden,
og de knuller kanskje fortsatt.
Beklager.
Duncan, jeg tror faktisk at det er all tiden vi hadde i dag.
Dette er greia.
Mamma vil ikke betale for timer med deg lenger,
så jeg håpte at jeg kunne betale med dette.
Et frimerke?
Det er et brunt preget SG 57 fra Storbritannia,
cirka 1847.
Jeg tror det er verdt fem timer.
Duncan, jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med dette.
Selg det på eBay. Det er verdt 500 dollar.
Fy faen. Avtale.
Konfliktens kurs bestemmes ikke av den som inngår den,
men den som reagerer.
Foreldrene mine går til parterapi, selv om de ikke er sammen lenger.
Takk, Duncan.
-Vi ses snart. -Ha det.
Ikke snakk med fremmede på T-banen.
Nei da.
Hun hadde leilighet.
To Hell's Angels her i 1979. Gode stunder.
Hei, Betty.
-Hei. -Hei. La meg...
Du kan vel gi beskjed neste gang han bestemmer seg for noe sånt?
Jeg skal gjøre mitt beste.
Velkommen til samlingen.
Hailey.
Hjelp meg. Alle sammen.
Kan denne åpnes?
Nei, det er derfor jeg...
Greit.
Dette er så pokkers galt på så mange måter at jeg ikke kan begynne å si hvor mange.
Velkommen til samlingen, Bob.
Cynthia, har du på deg armbåndet?
Selvsagt.
Og rask som en gaselle.
Jeg har metallkneskåler, så jeg får vel bruke dem?
Pent, Dee Dee.
Yo, Mikhail. Warren Boyd.
Ja.
Du er her. Du er inne. Svetlana, pass deg.
-Hallo, Rene. -Hallo. Hei, takk. Går det bra?
Pass deg, for du kan... Ja.
Jeg kan hjelpe.
Nå er det din tur. Bare gå.
Pass deg, pass deg. Hailey.
-Beklager. -Det er i orden.
-Ja. Du er fri. -Takk.
-Bra. -Greit.
Hallo, Edward. Jeg visste ikke at du var bokser.
Det er jeg ikke, men jeg trener som en.
Jeg har sparringpartner og hele pakka.
Slo ham i svime ved et uhell. Det går bra med ham nå.
Han er tøff.
Mr. Biben, den vanlige.
Ingen selleri, ekstra gulrøtter og rå rosenkål.
Vil du ha noe mer?
Bare vann, er du snill. Takk, Joel.
-Og vi kommer ikke til å spise brødet. -Nei vel.
Så, Gloria, jeg skal på foreldremøte klokka 14.00,
så jeg er redd for at jeg må gå rett på sak.
Du er forresten nydelig, som alltid.
-Takk. -Bare hyggelig.
Jeg ble intervjuet i går for Times' forretningsdel,
og reporteren nevnte at gutten vår, Rodrigo,
forlot en portrettartikkel til søndag.
Ja, avtalen blir flyttet.
Jeg bryr meg ikke. Det var flaut. For meg.
Thomas Pembridge lukter kanskje ikke som en ny bil lenger,
men han var i det minste lett å kjøre.
Edward, da vi fikk Rodrigo hit, tok vi vel vitende den sjansen,
fordi selve sjansen var noe vi kunne markedsføre.
Sexy og farlig. Du ville ha en stjerne, vi fikk en komet.
Og ikke vær redd, jeg har ham under kontroll.
Det ser ikke sånn ut.
Det er ingenting sexy med at et tog kjører av sporet.
Jeg vil ikke knulle det.
Det er best han beviser at han kan lede dette orkesteret.
Hvis ikke skal jeg anbefale at vi får tilbake Thomas neste sesong.
"Thomas"?
Du ville ha meg med for forretningskunnskapen min, Gloria.
På tide at vi begynte å styre dette stedet som en.
Klassisk musikk har tapt penger for folk i 500 år.
Det er ikke en forretning.
Alt er forretninger.
Hør her, før eller siden
må du og jeg ordne et møte ansikt-til-ansikt for å snakke
om Rodrigo og orkesteret.
Jeg er forvirret. Har vi ikke det møtet nå?
Nei. Det er foreldremøte-tid.
Gloria Windsor, dette er Ms. Alicia.
Gloria styrer symfoniorkesteret for oss,
og Ms. Alicia har ansvaret for klasserommet til sønnen min.
Kanskje vi kan organisere en skoletur til symfoniorkesteret?
La dem se på øvelsen.
Ja. Det hadde vært flott.
Musikerne elsker ekskursjoner.
Denne luftfuktigheten er noe dritt.
Kommer til å ødelegge treet mitt.
Herregud, Bob. Det er et instrument, det vil bli spilt på.
Jeg tror jeg skal ta av meg skoene.
Hva gjør vi her?
Jeg vet at mange av dere sikkert har spørsmål.
Her har vi litt jord,
litt av byen rundt oss, folk i hjemmene sine.
Av og til når vi går oss bort, må vi tilbake til det grunnleggende.
Det er der skjønnheten ligger.
Vi skal spille et stykke dere kjenner godt.
Det er 1812-ouverturen av Tsjaikovskij. Greit?
Hva i helvete foregår der nede? Hvem er dere?
Vi er New York symfoniorkester!
Klare?
Går det bra?
Nei! Nei! Det går ikke bra.
Jeg trenger hjelp. Jeg kan ikke bli herset med sånn!
Nei. Mrs. Windsor,
jeg ser og hører mange ting her.
Musikerne, de smiler når de kommer på jobb.
Ikke alle, men mer enn før.
Han bryr seg om oss.
Han bryr seg om seg selv.
Men det er godt å høre.
Takk.
Beklager. Jeg er så flau. Jeg har visst glemt hva du heter.
Jeg heter Paviel. Men de kaller meg Pavel.
Pavel.
For et fint navn.
-Takk, Pavel. -Nei.
Takk for at du ga oss maestroen.
Ja!
Det var gøy.
-Noen spørsmål? -Ja.
-Hvor er toalettet? -Jeg har et spørsmål.
Ja.
Hva heter denne?
Det er en obo. Vil du holde den?
Ja.
Ikke vær sjenert. Ta tak som om du mener det.
Hei.
Du innser vel at dette ikke var en øvelse?
Det var en forestilling.
Ja, og en god en.
Nei. Den er ikke sanksjonert.
Ja. Ikke sanksjonert. Den var helt vill.
Den var løssluppen, uklassifisert.
Den er av jorden, den skjer, og jeg har aldri sett disse rosa kinnene.
-Se på det. -Takk, maestro.
Jeg har aldri sett deg...
-Pizza. Greit. -Til oss?
Ja, til alle, Bob. Ja.
Alle som vil ha et stykke, bare ta.
-Hailey. Hailey. -Her.
-Kan du ta en til oss? -Ja.
Ja. En meat lover?
-"Meat lover"? Meat lover? -Ja, meat lover.
Greit.
Bra jobbet.
Takk. Takk. Du også.
Bare gå. Gå og ta. Gå. Ta litt pizza.
Gå og ta litt pizza, alle sammen.
Alle elsker det, ikke sant?
Ja. Dette er utrolig.
Jeg snakker om pizzaen.
Hailey.
-Ja? -Kom.
Herregud. Greit.
Vet dere, jeg pleide å bo rett rundt hjørnet på 70-tallet.
Det tiåret. Det var på topp.
Tuller du, politifolk?
-Politiet? -Ja.
Politiet? Greit. Hei. Vent her.
Hvem er sjefen her?
-Jeg er sjefen. -Flott. Og hvem er du?
Jeg heter Rodrigo.
Han er maestroen.
Bra. Mr. Maestro, ikke sant?
Ja, du kan kalle meg det.
Kan du fortelle meg hva dere gjør her?
Jeg tok med orkesteret på en ekskursjon,
og... For vi spiller i August Memorial konserthall,
og det blir litt innestengt.
Jeg vet ikke om du har vært der nylig.
Trekk unna, greit?
Dere, trekk tilbake.
Så du bestemte deg bare for å ta med alle ut
på en liten ekskursjon for å ha en liten fest for kvartalet.
Nei, den er faktisk for alle. Alle raser. Alle er velkommen.
Det er New York symfoniorkester, purk.
Ro ned.
Er dette din avbitertang?
Nei, jeg lånte den av Pavel.
Hør her. Jeg bryr meg ikke om hvem du er.
Dette er eiendomskrenkelse. Dette er en privat eiendom.
Kan du slutte å pisse på veggen der?
Hvem gjorde det? Legg sammen stolen. Kom igjen.
Gå nå. Kom igjen. Gå, alle sammen.
Vent, dere. Greit.
Vi skal holde dette under kontroll, greit?
-Trommis, pakk sammen. -Seriøst?
-Hva sa du? -Jeg sa: "Seriøst?"
Har dere ikke bedre ting å foreta dere?
Du må pakke sammen. Kom igjen. Plukk opp dette, folkens.
Nå som alt er så stygt der ute,
må dere stoppe noe så vakkert?
Er alt i orden?
-Dee Dee. -Hva?
Ro ned.
Jeg har rett til å si meningen min, med mindre dere vil fjerne den også.
Teknisk sett har han talefrihet. Ikke sant, kompis?
Ikke ta på den!
Betjent, en musiker er veldig forsiktig med instrumentene sine.
Vær forsiktige.
-Du må holde deg utenfor dette. -Herregud. Han bøyer armen min!
Trekk tilbake. Trekk tilbake.
Kom igjen. Hei. Kom igjen.
Trekk tilbake, kom igjen.
Fascister!
-Greit, kom igjen. Denne veien. -Greit.
Vi har en klar til behandling.
Unnskyld meg.
Har du tenkt på obotimene våre?
Nå tuller du.
Nei. Jeg er masochist, husker du?
Jeg har kanskje tid. Klokka 06.30 på lørdager.
Flott.
Eleven min fikk akkurat plass hos Kansas City Light Opera.
Jeg kommer. Gleder meg.
Betjent, jeg skal sørge for at han kommer tilbake til høringen.
Tusen takk. Takk for at dere kom.
Og siden vi fikk bot,
synes jeg det er rettferdig at du får billetter til sesongen vår.
Ta kontakt med kontoret mitt, så blir du og gjesten din tatt godt hånd om.
Takk.
Dannet, dannet.
-Det er her til høyre. -Skal bli.
Takk.
Her. Takk.
-Hei. -Hei.
Fikk du tekstmeldingene mine?
Jeg vil ikke virke som en stalker som kommer bort hit.
Nei, jeg hadde det bare veldig travelt, og derfor ringte jeg ikke tilbake.
-Greit. -Jeg er lei for det.
Nei. Det går bra.
Du er en skikkelig god koreograf.
Greit. Takk.
Tar du bare imot telefoner fra dårlige koreografer?
For hvis det er tilfelle,
-skal jeg prøve å suge mer. -Nei.
Jeg så at du sov i Addisons seng.
Det er teit. Jeg bare...
Jeg så på TV på rommet hennes mens jeg ventet på deg, så sovnet jeg.
Greit.
Jeg vet ikke helt. Beklager.
Greit, så...
Jeg vet ikke om timingen passer, men...
...jeg ville invitere deg med meg til Florida.
-Seriøst? -Ja.
Hvorfor det?
Han var vel modellagent eller noe sånt,
og han kom på forestillingen og trengte en danser til en kroppssprayreklame,
og han valgte meg til jobben.
-Herregud. -Ja.
Florida.
Jeg kan ikke.
Jeg har en obotime klokka 06.30 på morgenen.
Jeg vet at det høres latterlig ut,
men dama som skal lære meg opp, er utrolig,
og hun hater meg skikkelig,
så det var det eneste tidspunktet hun gikk med på.
Greit.
Klokka 06.30 på morgenen.
Ja. Jeg vet det. Det er grusomt.
-Det suger. -Men det er skikkelig stort.
Og jeg må bare konsentrere meg.
Jeg ville gjerne treffes når jeg kommer tilbake.
Greit.
Greit. Kos deg med timene.
Gloria, kan jeg fortelle deg noe?
Du skulle ha sett dem der ute.
Det var utrolig. Det var vakkert. De var, herregud.
Jeg bruker Leonard Bernstein som advokat.
Ikke den.
Som minner meg på
at O-1-visumet ditt kan påvirkes at ditt lille eventyr.
Du kan bli deportert, Rodrigo.
Og jeg trodde du ville se denne fra vår venn fagforenings-Bob.
En faktura på 80 000 dollar i overtid, inkludert en forestillingsbonus.
Det er greit. Jeg kan betale. Jeg kan betale den selv.
Greit, men det er ikke poenget.
Det er en liten pris å betale for noe så verdifullt.
Det var første gang at jeg følte
at vi var på riktig vei, skjønner du?
At vi nådde frem et sted.
Rodrigo, jeg tror virkelig på kunsten din,
innstillingen din, begeistringen din, deg.
Og jeg skal være ærlig med deg.
Orkesteret vårt sliter økonomisk,
vi har store økonomiske problemer.
Forstår du?
Ja.
Ja, Gloria.