Вони могли б усе вирішити мирними обіймами.
МОЦАРТ У ДЖУНГЛЯХ
«Я З МАЕСТРО»
Отче,
можете дати пораду?
Будь ласка.
Я спробую допомогти.
Гаразд. Відразу скажу, що я не релігійна людина.
Але духовна. Я — музикант.
Я знаходжу духовність в інших,
сильніших речах, ніж ті, що ви робите.
Але мій Бог у моїй музиці.
- Бог проявляється по-різному. - Так.
Так, згоден.
Ви відчували колись неймовірну пристрасть?
Я заплющую очі й бачу її.
Бачу її очі, її губи.
Вона приїздить сюди, у це місто.
Я хочу позбутися цього почуття,
цього безмежного почуття.
Ну, я присвятив своє життя Ісусу.
Тому поради щодо дівчат — це не мій сильний бік.
Але я можу сказати, що треба зберігати внутрішню силу
в присутності спокуси.
Іменем Бога нашого Спасителя
твої гріхи прощено.
В ім'я Отця, і Сина, і Святого духу. Амінь.
Я не сповідався. Ні.
Я думав…
Але дякую. Це…
Я можу бути поруч з нею, просто маю зберігати силу?
Я казав не про це…
Це мені підійде.
Я зможу.
Дякую. Ви дуже допомогли.
Це логічно. Дякую!
Не кажи профспілці.
А що, як я сама з профспілки?
Гобоїсти для фільму жахів? Диво якесь.
Досі не віриться.
Я хотів передати вінтажність Елмера Бернстайна.
Щоб заплутати та збентежити глядачів.
Може, хочеш якось послухати мої демозаписи за випивкою?
Я б з радістю, та я дуже зайнята.
Тому не зможу їх послухати.
Авжеж.
Перепрошую за завзятість. Це мій найкращий та найгірший бік.
Бувай.
Я запам'ятаю цю фразу.
Це було непогано, так? Пограти та подивитися кіно.
Я обов'язково повідомлю, якщо знайду ще підробіток.
Дуже дякую. Я просто хочу грати.
Якось мені довелося грати весь день
на синтезаторі однією рукою, доки іншою скручував косяки.
Здається, дія фільму відбувалася в космосі чи в Африці.
Чи може я просто так сильно накурився.
- Ага. - Бувай, Ді-Ді.
Бувайте.
Дівчата, не хочете перекусити?
Я не голодна.
Маю змити із себе ганьбу після гри для цього гівно-кіно.
Так. Мені аж схотілося сказати сестрі, що я її люблю.
Я не можу, в Алекса сьогодні виступ.
Рада, що у вас з Алексом щось є.
Ще рано про це казати.
Хоча, знаєш, я б таки перекусила.
Я пригощаю, Синтіє.
Це справжній оберіг?
Авжеж, просто з Афін.
Він захистить від усього.
Раніше була ціла купа, та «Чіпотле» всі купив.
А є щось сильніше?
Ти про чари?
Скоріш про шавлію.
Бетті, я в тебе дещо спитаю, але ти не злися.
Давай.
Не думала стати добрішою до Гейлі?
Дай-но подумаю.
Ага, не в цьому житті.
Вона ж безпечна.
Ага, безпечна, як блохастий цуцик.
Збавиш тиск,
і в оркестрі буде повно лялечок, які не вміють грати.
Та й наставництво — це не моє.
- Можна чек? - Авжеж.
Пам'ятаєш, як нам було важко починати?
Не тисни на неї.
Чому це? На мене тиснули весь час.
Коли я починала, в оркестрі було лише шість жінок.
Коли Кетрін Лі завагітніла,
ніяких декретів не було. Її просто вигнали.
Мене просто бісить,
коли ці дітлахи рюмсають, як їм важко.
Типу, стуліть писок. Ідіть рюмсати деінде.
Я досягла всього завдяки важкій роботі.
- Ось. - Дякую.
Ага.
- Ні. - Бетті.
Я ж сказала, пригощаю.
Дякую.
Дуже болить?
Що?
Твій зап'ясток. Тендиніт.
Це так помітно?
Для мене — так.
Що приймаєш?
Вибуховий коктейль з віскі та м'яких стероїдів.
Я не з ідеальних дівчат.
Гей!
- Малий гівнюк! - Падло!
- Пішла ти! - Вилупок!
Усе гаразд?
Так, дякую.
Крутий удар!
Це був рефлекс.
Удома є лід. Ходімо.
Привіт усім.
Зараз ви побачите сцену, яку ми ще покращуємо.
Акцентую увагу на слові «покращуємо»,
його написано великими літерами не просто так.
Я допомогла йому із цим жартом.
Отже, кілька років тому
Еддісон познайомила мене із цікавою книжкою «Мобі Дік».
Вона мені дуже сподобалася, і я зацікавився, чи можливо
передати епічний масштаб в інтимнішому форматі нашими тілами.
Зараз нам потрібні всі відгуки.
Тому відразу подякую за вашу увагу.
Це так круто, я ще не бачила, як він танцює перед глядачами.
Думаєш, він грає капітана Ахава?
Думаю, він спермокит-альбінос.
Чудово, так?
Так, рухаються як ціле.
Як брат та сестра.
Пропущені - Родріґо
Трясця.
Мені треба йти.
- А я подивлюся. - Ага.
Алло, маестро!
Привіт. Я надішлю адресу, побачимося там.
Так, авжеж. Добре.
Ви ж у курсі, що це Гейлі?
Гейлі!
Вибачте, що запізнилася.
Нікому про це не розповідай.
Нікому, зрозуміло? Гаразд?
- Так. - Так?
- Нікому. - Чудово.
- Будь сильним. - Гейлі?
Будь сильним. Що? Що таке?
- Нічого. - Трясця.
Гейлі Ратледж.
- Привіт. - Не знав, що ти тут.
Так, тут. Кумедний збіг, га?
- Як ти? - Добре.
У коледжі вона познайомила мене з Айн Ренд…
Уявляєш, тут якось виступав Джон Кейдж.
А Філіп Ґласс нібито пожертвував свої клавішні
завдовжки три метри.
Ненавиджу Філіпа Ґласса.
- Ненавидиш? - Так.
Хто він?
- Це твій хлопець? - Ні.
Точно? А я — Деррік.
- Це… - Пробач.
Ні, Дерріку. Рада була зустрічі.
- Тобі вже час іти. - Гаразд.
Гаразд. Бувай.
Наступний.
- Колишній? - Це було дуже принизливо.
- Наступні. - Ти наступна.
Два квитки на ім'я Родріґо ДеСоузи.
Ні, на ім'я…
Точніше, на ім'я Гармонік.
- Філ. - Філ.
Філ Гармонік. Дуже дякую.
- Наступні. - Я вас упізнав.
Я ваш фанат.
Дуже дякую. Дякую.
Гаразд. Гейлі.
Так?
- Послухай мене. - Гаразд.
Слухай дуже уважно.
- Так. - Добре?
Ні в якому разі, що б я не казав, як би я тебе не переконував,
не пускай мене за лаштунки після виступу.
Гаразд.
- Пообіцяй. - Обіцяю.
Ні, пообіцяй нормально. Зроби так.
Гаразд.
- Добре. - Гаразд.
- Обіцяєш? - Обіцяю.
Чудово. Я вам напишу.
Дякую, що приходили.
Пробач, що влізла.
- Гей. - Це було чудово.
Вибач за сморід.
Нічого, ти пахнеш роботою.
Вітаю. Ви так круто виступили.
Я ніколи не читала «Мобі Діка»,
але тепер знаю,
про що розповідатиму на вечірках.
- Гейлі пішла? - Так, терміновий виклик.
У тебе є та штука для губ?
Мені наплювати на рухи,
але ви мене надихнули.
На що?
Підтягнути форму.
Гарна квартирка.
Моя оселя. Зробила з нею, що змогла.
Діти моєї сестри.
Були тими ще гівнюками.
Ось подивися.
Мої немовлятка.
Бетті,
неймовірна колекція, майже на межі з манією.
Ранні «Зеппеліни».
Перший «Блек Саббат». Крутий альбом.
Ще в мене є непогана колекція прог-року.
Думала, я лише по Брамсу?
Стільки років минуло, а я й не знала, що ти така крута.
Будьмо.
Куриш?
Підпалюй.
Мій єдиний жаль.
Він був вродливим і розумним.
Можна спитати, що між вами з Томасом?
Я й сама не знаю.
Тобто він зник.
Тому яка різниця?
Він би й не лишився.
Дружина та публічне життя не дали б.
Знаєш, старіти — це повне лайно.
Але старіти самій?
Це найкраще.
Отже, 40 років з оркестром,
здається, не пройшли для тебе погано.
Не проміняла б це ні на що.
Стривайте. А чому вам не можна піти за лаштунки?
Бо виконавиця, яку ми зараз побачимо…
Вона — моя дружина.
Вона дуже вродлива.
Так.
Заткніться! Тиша, трясця вам!
У неї сильний дух.
Так.
Не знала я, що той старий та риба
так сильно одне одного хотіли.
Між вами з Алексом сильна хімія.
Так?
Просто ми добре знаємо наші тіла.
Це все, типу, продюсери?
Скоріш кастинг-директори та агенти.
- Круто. - А ти татуювальниця?
Так. Уже якийсь час.
Здебільшого працюю з примітивними образами,
типу, символи миру, якорі, інь-яні й таке інше.
Отже, самі бородані?
Так, це приваблює тих, кого я б хотіла відлякати.
А ти? Розумна танцівниця з Джульярду.
Це вершина харчового ланцюжка.
Якби я їла.
Ні.
Я то там, то сям.
Нічого тривалого?
Боронь Боже.
«Боронь Боже»?
Чому ні? А інші танцюристи?
- Інші? - Так.
Еддісон, люба, подивися, що ми зробили.
Пробач. Піду подивлюся.
Гаразд. Вбиральня там, так?
Серйозно, я без тями від твоєї дупи та ніг.
- Вони бездоганні. - Дякую.
Приїдеш до Флориди?
Я поселю тебе в гарному готелі.
Я вам не дозволю. Ви змусили мене присягнутися.
Я не змушував. Нічого страшного.
- Спокійно. - Ні…
- Дві хвилини. - Ні.
- Ніяких двох хвилин. - Лише дві.
Усе під контролем. Я впораюся. Усе добре.
Через дві хвилини
я зайду та силоміць вас витягну.
Я писала, щоб ти не приходив.
Знаю.
Але я прийшов не до тебе.
Я прийшов послухати музику.
Думаю, ти й так знаєш, що виступ був просто неперевершений.
Дуже витончений. Дуже вдумливий.
Я аж задумався.
А твоя техніка роботи зі смичком…
Ще краща, ніж я пам'ятав.
Як добре, що я багато практикувалася на льодовику.
Я виступала в Гренландії.
Так. У Гренландії.
Намагалася привернути увагу до зміни клімату.
Тебе заарештували?
Так. Тричі.
Тричі, у Гренландії.
Це був успіх.
Ано-Маріє,
нічого не змінилося.
Окрім зачіски.
Дуже кумедно.
Та це лише зачіска.
Думаю, мені вже час іти.
Гаразд, уперед.
Маестро, автівка… Боже, пробачте.
Добре… Гайлі!
Хто це?
Я? Я з маестро. Тобто працюю…
- Ні. - Під ним.
Тобто як підлегла.
- Цілував її? - Що?
- Ні! - Ні.
Ні, вона грає на гобої. Ні. Вона — моя асистентка.
Отже, усе ще в майбутньому.
Ано-Маріє, заспокойся.
Подивися мені в очі.
Ні. Дихай глибше.
Ти зрадив мою віру в тебе,
коли поїхав диригувати в Осло.
Покинувши Мексику та мою родину,
ти відмовився від своєї цілісності.
І заради чого, популярності?
Заради обожнювання дівками?
Ні! Ні, вона… Кажу ж тобі, вона грає на гобої!
Чи, може, заради збоченої жаги слави, хто знає?
- «Слави»? - Так.
- Думаєш, це заради слави? - Так.
Слава для футболістів.
Я шукаю магію.
- Лише магію. - Так?
Слава? Слава! Я йду геть!
- Досить з мене! - Любий.
- Будь ласка. - Гаразд.
Навіть не згадуй про славу!
- Пробач. - Гаразд.
- Любий. - Що?
Не будемо влаштовувати сцену.
- Так, не будемо. - Ми ж дорослі, так?
Так. Авжеж.
У мене є лише одне питання.
Коли ти засинаєш у своїй елітній квартирі
й чуєш усі ті звуки машин у місті внизу,
що ти відчуваєш?
Я бачу, до чого ти хилиш.
Твоєму его приємно
грати мертву музику
в стерилізованому світі, видатному лише своєю штучністю?
Не кажи так.
Що ти відчуваєш, коханий?
Ага. Я бачу, до чого ти хилиш.
Мене від тебе нудить.
- Від мене? - Так.
Гаразд. Добре.
Відпусти мене. Відпусти.
- Знаєш що? Я піду геть. - Так!
Так! Бо я шукаю магію. Тільки її.
Ось побачиш. Зрозуміло?
Так тут кажуть.
Ага, подивимося. Ще подивимося!
Гейлі, ну чого ти?
Я ж просив не пускати мене.
Пробач, що так пізно.
Алекс написав прийти після шоу, та телефон розрядився…
Так. Він спить.
Трясця. Авжеж.
А я принесла цю пляшку поганенького рожевого,
щоб привітати. Тоді візьми її.
Може, зайдеш, розбудимо його
й вип'ємо разом?
Справді? Чом би й ні?
Він у мене.
Він заснув на твоєму ліжку?
Так, він постійно так робить.
Може, у нього нарколепсія.
Слухай,
ми не надто близько знайомі,
але я можу дещо спитати?
Ні, ми не трахаємося. Раніше бувало,
але ми зрозуміли, що це заважає нашим танцям, тому припинили.
Це було місяців п'ять назад.
Це ти хотіла спитати?
Так.
Тільки я не хотіла питати так прямо. Але…
Мені казали, що я занадто прямолінійна.
Але ми з Алексом точно не трахаємося.
Чудово. Не трахаєтеся.
Знаєш, я краще піду, бо дуже втомилася.
Може, ви поспите на моєму ліжку, а я посплю на його?
Це дуже мило, але мені дуже рано вставати, тому…
Це через те, що ми раніше спали?
Бо це вже в минулому, а щодо ліжка,
думаю, він просто звик…
Ні. Моя сусідка часто так робить. Я розумію.
Ти чудова танцюристка. Сподіваюся, вино непогане.
Творчий керівник Яна Філоненко ся, вино непогане.