זכור, המעז מנצח.
איני שם לב לשבחים או להאשמות.
רגשותיי מורים לי את הדרך.
כך אני מנסה לנהוג, מר מוצרט.
פתפותי ביצים.
פתפותי ביצים!
מוצרט בג'ונגל
- העלבת את צ'ייקובסקי -
מה שלום הבנים?
ריאן ו... איך לעזאזל קוראים להם?
סקוט. ריאן וסקוט. הם תאומים.
ריאן וסקוט, תאומים. בסדר.
מההתחלה.
רעיה, בת, אחיינית, קירה. בסדר.
הלנה, את יפהפייה. יאדה, יאדה, יאדה.
ברכותיי על הפיקאסו. בלה, בלה, בלה.
מה שלום ריאן וסקוט? את יודעת,
אני יושבת בחבר המנהלים של פרינסטון, אז אם תצטרכי משהו...
- הם בני ארבע. - לעזאזל! בסדר.
בסדר, ועכשיו אני עוברת לגברת ברלינגיים.
ברוכה הבאה. תנחומיי.
יוג'ין היה איש טוב.
אני רואה שפגשת את הקפטן החדש שלנו, רודריגו.
העמידי פנים שאת המאסטרו.
הוא דחה את ההזמנה.
סליחה?
הוא לא מגיע. השארתי פתק על השולחן שלך.
קחי אותי למשרד שלו.
אף אחד לא מקשיב לי.
- שרון! - אני באה.
אם הוא יכריח אותנו להגיע לחזרות בפגרת הקיץ,
לכל הפחות נדרוש שטמפרטורת החדר תעמוד על 22 מעלות.
21.
מה אכפת לך? הטמפרטורה לא משפיעה על המשולש.
זה כלי אידיופוני. התהודה משתפרת ב-21 מעלות.
זה סתם מיתוס.
- אתם מוכנים להתרכז? - כן.
לזלו תמיד היה אומר לו לשתוק.
אל תגידי לסינתיה איך להתנהג.
- חבר'ה... - יש לה אופי משלה.
- יש לי בעיות במחזור הדם. - אתה מצדד בי, נכון?
- הצליל צלול יותר ב-21 מעלות. - הידיים שלי לא זזות מהר
- כשקר בחדר. - די. זה לא חשוב!
למי אכפת מהטמפרטורה בחדר החזרות?
ההנהלה מנסה להוריד 40 אחוז מדמי המחלה שלנו
ולקצץ את הפנסיה שלנו בחצי.
רק לעובדים חדשים.
זה המאבק של כולנו.
אל תבגוד באחינו ובאחיותינו הצעירות, בוב.
בדיוק.
מלאי את הספל כדי שלושה רבעים.
עוד, עוד, עוד, עוד.
תמיד מלכלכים קצת, אל תדאגי.
הכול טמון בשקשוק.
הניחי את ידך על הספל. הפכי אותו.
כן. ושקשקי! שקשקי. שקשקי חזק. שקשקי.
עוד. שקשקי!
בסדר. הפכי את הספל חזרה.
השתמשי במים חמים, לא רותחים. 85 מעלות לכל היותר.
מזגי את המים לתחתית, במקום שבו העלים יוצרים תלולית קטנה.
חכי עד שהעשבים יספגו את המים.
הכניסי את הבומבייה, את הקש.
בסדר. עכשיו מחכים.
אל תעצרי את הקלטת. הישארי שם, ואני מיד אגיע.
אגיד לך מתי זה מוכן.
היילי, למה בחרת באבוב?
טוב... אבא שלי הציע את זה כי סבתא שלי ניגנה באבוב.
זה מצחיק. סליחה, רק התבדחתי.
זה מצחיק כי אני לא שם. סליחה.
איגור, יש עיט בחוץ! איפה הנחש שלך?
מרתק. עיט בעיר.
אני מזדהה איתו. בסדר, היילי. כעת המשקה מוכן.
קחי לגימה, ותירקי.
תירקי, תירקי. אל תשתי.
אל תשתי, זה מריר מדי.
חכי כמה שניות.
יופי, טוב. עכשיו תשתי.
בסדר. זה טעמו של המאטה.
- דרך הדלת. - אין לי סבלנות לזה, שרון.
מה זה פה?
הראיתי לו את המשרד למעלה,
אבל הוא העדיף להיות קרוב לקרקע.
האקוסטיקה מצאה חן בעיניו.
"קרוב לקרקע"?
אנחנו מתחת לקרקע! לא ידעתי שהמקום הזה קיים בכלל.
מאסטרו, זאת גלוריה.
מאסטרו, מותר להיכנס?
גברת ווינדזור, היי.
איפה הוא?
המאסטרו נסע לספרייה. הוא אמר...
התקשרי אליו.
בסדר.
אי אפשר להשתמש בזה מהר יותר?
הייתם צריכים הרבה סבלנות בימים עברו.
מאטה. האמת היא שזה מדהים.
לא אכפת לי. הקשיבי לי, גברת צעירה,
לימוזינה שחורה מאוד וארוכה מאוד ממתינה בחוץ.
המאסטרו שלי אמור לנסוע בה לאירוע בעל חשיבות גדולה.
קחי את הלימוזינה לספרייה, דחפי אותו פנימה
והביאי אותו לאירוע בשעה הקרובה.
הלבוש רשמי. אם תאחרו,
אני אלקה בהתקף כלשהו, ואת תפוטרי.
שוב.
שרון, אני יוצאת בהילוך אחורי.
שעה.
קו תמיכה נפשית, ליזי מדברת.
ליזי, איפה את? את מכירה את החנות לניקוי יבש ברחוב גרנד?
לוח מודעות אדיר.
מוזר שלדעתי אני מתאימה לכל העבודות האלה?
אני צריכה לערוך שיחות טלפון.
תודה לאל על שהגעת. אני מחפשת גבר עם...
אני אטפל בזה, הייל. יש כאן חדר שקט
שבו אפשר לעשות מדיטציה ולהתחבר לעצמך? משהו כזה?
כלומר, ספרייה?
בואי נזוז.
הנה הוא. זה הוא?
ארכיונים נדירים, גישה מוגבלת
הלנה, ראו אותך. מהממת.
מה שלום הבנים היפים שלך, ריאן וסקוט?
את יודעת, אני בחבר המנהלים של קוליג'ט. בבוא היום, כמובן.
עדנה, את נראית נפלא. מרגרט, אהבתי את השמלה.
תנחומיי על מותו של יוג'ין.
קשה לעכל שלא נתראה החורף באוורגליידס.
אוסף העניבות שלו היה מרהיב.
את יודעת, הוא השאיל לי עניבה פעם.
מעולם לא החזרתי לו אותה.
אנצור אותה לעד. נכון, חומד?
תומאס אוהב את העניבה הזאת.
נכון.
נדבר אחר כך, בסדר?
באני!
תענוג לראות אותך, גלוריה.
כנ"ל.
איפה המטדור הצעיר והנאה ששכרת כמנצח החדש?
אי אפשר לדחוק בגאונים. סלחו לי לשנייה.
יורשה לי לשאול את המאסטרו?
סליחה.
הילידים מאבדים סבלנות.
את החלטת לשכור ילד גחמני.
אני סך הכול אומר שההתנהגות שלו לא מפתיעה.
מה השעה?
לעזאזל, כבר מאוחר. אל תדאגי, יקירה.
אני אציל את המצב.
גבירותיי, אבקש את תשומת לבכן.
בבקשה, התאספו סביבי.
ברוכים הבאים, חברים ותיקים וחדשים כאחד, לחגיגה הקטנה שלנו
לרגל פתיחתה של עונת גיוס הכספים לשנת 2015.
ובמילים אחרות, קיבוץ נדבות.
בשנה שעברה הסכמתם בטובכם לתת חסות לכנר הראשי שלנו.
השנה, אנחנו מבקשים מכם לתת חסות לשני שרביטי ניצוח,
השרביט שלי ושרביטו של המנצח החדש, מר דה סוזה.
מונחים מולכם תווים מוזיקליים, כאן לפניכם.
על התווים רשומים סכומים שונים.
אנחנו מבקשים שתרימו תו,
וכל המרבה באפסים הרי זה משובח,
בשבילי ובשביל הבחור השני.
כך נגלה לאיזה מאסטרו
יש שרביט גדול יותר.
תודה. זו בדיחה זולה, אני יודע.
אתה יודע, בגילך כבר הספקתי למות.
אני יודע, מאסטרו.
אני מודע לזה.
משונה.
לא טרחתי אפילו לסיים את זה.
מאסטרו...
אני מנסה למצוא את המוזיקה בתוך המוזיקה,
את המהות, לא את החזות.
משורר.
לי נדמה שעניינך דווקא בתהילה.
- מאסטרו. - היילי.
למה לא דפקת? צריך לדפוק.
דפקתי, אבל דפקתי על ספר, והוא היה ישן ורך מאוד,
לכן לא שמעו כלום.
לא נורא.
בסדר, אני מצטער. תודה על שדפקת.
מאסטרו, אתה צריך לבוא איתי. אסביר הכול אחר כך.
מי זאת? מי את?
אני ליזי. אני השותפה שלה. זאת החליפה שלך.
איבדתי את הקבלה.
אני שונא את הפלסטיק.
מאסטרו, בעתיד,
אפשר שנקבע לו"ז מסודר?
- רוד, הבוס הקודם שלי... - ליזי. בבקשה.
מאסטרו, הבוס הקודם שלי ניהל רומן,
ופיתחנו שיטת תיוק בצבעים
שמנעה תסבוכות ו...
- ליזי! - ...וזה פעל.
חכו.
שמעתן את זה?
מה?
זה.
- כן. - כן?
לא.
תופי הסנר.
אתם צוחקים עליי?
ואלה...
כלי מיתר.
היי, אימא. לא, אני במונית עם שני מסטולים.
אימא שלי מוסרת ד"ש, היילי.
ואלה כלי נשיפה מעץ. המלודיה.
סליחה?
למה כנרים הם מאהבים גרועים?
לא יודע.
כי הם מכירים רק תנוחה אחת.
יפה!
אתה יודע איך גורמים לנגן גיטרה להפסיק לנגן?
לא.
שמים מולו תווים.
ואיך גורמים לפסנתרן להפסיק לנגן?
לוקחים לו את התווים.
טוב, ביי.
לכבוד הוא לי, מאסטרו.
הבט.
יפה.
חשוב שהכלי שלך תמיד יהיה בקרבתך.
בדרך כלל לא הייתי מבקש, מאסטרו, אבל...
לא נעים לי להטריח אותך, אבל נוכל להצטלם יחד?
אחותי לא תאמין שהסעתי אותך בלימוזינה שלי.
יש לי רעיון טוב יותר.
אנחנו עושים...
איך קוראים לזה? עיקוף.
מה?
זה מוקדש לאשתי הנפלאה קלייר.
בדצמבר נחגוג 40 שנות נישואים.
גבירת המאסטרו.
את אישה בת מזל.
כן.
קדימה, גבירותיי, אל תכריחו אותי לשיר.
יש לי קול מזעזע.
תודה.
תודה רבה, אן. אולי תווים נוספים יצוצו.
קונסטנזה: אני מתגעגעת לשרביט שלך.
כן, יקירה?
יש לך הודעה מקונסטנזה.
קונסטנזה? אני לא מכיר אף אחד כזה.
ודאי שכן. קונסטנזה הייתה נשואה למוצרט.
אבל אתה לא מוצרט, והזנזונת ההיא סינתיה לא נשואה לאף אחד, מותק.
מה נעשה בקשר ל"בעיית המקרר"?
למה סימנת מרכאות באוויר?
שוב התחלנו.
הוא מלא באוכל סיני ישן ומסריח.
קודם כול, זה אוכל תאילנדי. והוא לא ישן, אמור להיות לו ריח כזה.
בסדר. הוא מלא באוכל תאילנדי ישן חדש ומסריח.
אני צריך לשמור את התרופה החדשה שלי בקירור, ואין מקום במקרר.
בסדר. נילחם על מקרר גדול יותר.
לא, באמת. אני מוסיפה את זה לרשימה.
מאסטרו.
תודה. אל תדאגי, היילי. זה יהיה מהיר.
גלוריה תחטוף התקף מסוג כלשהו,
ושוב יפטרו אותי.
אבל את לא עובדת בעבור גלוריה.
ריח גן עדן.
ריח של בית.
אני עובדת, אל תפריע לי.
יום הולדת שמח, מריסה.
צהריים טובים.
מזל טוב.
סליחה על שבאתי בלי הזמנה.
אחת, שתיים, שלוש.
יופי. יצא יפה מאד. תודה.
אוי. זה יצא רע.
לא. זה יצא ממש רע.
אותו דבר.
שואפים את האור...
ויוצא המתח...
אנחנו מוכרחים לזוז.
אם יפטרו אותך, אפשר לקבל את העבודה שלך?
בבקשה, סלחו לי על האיחור.
גברת רמיני, אני מתנצל. סליחה.
בני הזוג מקגיל. אני מחזק את ידיכם.
גברת בקנבאואר, תמיד נפלא לראותך, בכל מקום בעולם.
בכל מקום, בכל מקום. גלוריה.
תודה לאל על שהגעת.
גבירותיי, הרשו לי להציג לפניכם את היהלום החדש בכתר של התזמורת הסימפונית!
ברבו!
אין צורך לצעוק.
תודה, תודה.
נפלא לפגוש אותך סוף סוף, מאסטרו. אני באני...
שייפלביין. גברת שייפלביין,
- נכון? - כן.
אני שמח שהתפנית מעיסוקייך הרבים ב... הזכירי לי?
- הנהלת הג'ופרי. - הג'ופרי, נכון.
תודה על שבאת.
אני מתגעגעת לשיער שלך.
שמרתי כמה תלתלים, אני יכול לשלוח לך אחד בהזדמנות.
- רק תבקשי. - מאסטרו.
נחמד מצדך להצטרף אלינו.
מטריף אותי לאחר ככה. סליחה.
לא. הגעת בדיוק בזמן.
מאסטרו, תומאס ניגן בשבילנו. גם אתה תנגן לנו משהו?
לא.
לא, לא.
אנחנו נעשה משהו קצת שונה.
גברת שייפלביין, אוכל לקבל את הכוס שלך?
אתה יכול לקבל כל מה שתרצה.
בסדר, בסדר. גלוריה?
אתה יכול לקבל משקה משלך.
מישהו יכול להביא לו כוס שמפניה?
אין צורך. את מוכנה לשבת שם, בבקשה?
בבקשה, אני זקוק לעזרתכן.
התקרבו לכאן והביאו איתכן את הכוסות שלכן.
ואת... כן, בבקשה. עמדי כאן.
כולן להתקרב, בבקשה.
תוכלו להתקרב?
בסדר, תנו לי לראות.
בסדר. יופי. כעת, ברשותכן,
אני מבקש שתרטיבו את האצבע.
ומה לעשות בה?
שום דבר נועז מדי.
חבל.
למען השם!
הניחו בעדינות את האצבע על שפת הכוס.
אתן מרגישות?
זה קורה, נכון? כולן להפסיק, בבקשה.
גברת שייפלביין, את מוכנה?
יופי. גברת גיבס. יופי. גברת שייפלביין.
גברת גיבס. יופי.
עקבו אחריי, בסדר? עכשיו נעשה את זה מהר קצת יותר, טוב? ו...
אלוהים.
כן!
כן.
נפלא.
תודה.
גבירותיי, מי רוצה לתת חסות לשרביט הזה?
אני רואה 5,000.
הביטו, 20,000. תודה, גברת שייפלביין.
קלייר, מה... לעזאזל!
גברת פמברידג', 10,000. תודה, מאסטרו.
- לעזאזל! - תודה, תודה.
אתן מודעות לכך שהאיש הזה הצהיר בפומבי
שהתזמורת הסימפונית של ניו יורק היא גווייה שאבד עליה כלח?
- תומאס... - זאת ועוד,
הוא התנסה
ודיבר בשבחם של סמי הזיה בלתי חוקיים.
הוא קופץ ממלחין למלחין ושם ללעג תוכנייה שהורכבה בקפידה,
כי מתברר ש"הפתיחה 1812" לא טובה מספיק בשבילו!
אלוהים, נשבר לי מהאידיוט המחורבן הזה!
מאסטרו, עשיתי משהו שהעליב אותך?
גרוע מכך! העלבת את צ'ייקובסקי.
אלוהים, הלוואי שהייתי בוחר לצפות במשחק של ריאל מדריד
במקום לשפוט בתחרות הארורה ההיא למנצחים צעירים.
תומאס, מספיק. הירגע.
בוא נצא לדקה. קדימה.
לא, הישארי. אני הולך.
כבר שנים את חולמת על זה.
תומאס, שלוט בעצמך.
קפצי לי.
מאסטרו?
ו"ב מייסון
ג'וני, אין לי שום בעיה לפרק לך את הפרצוף
ולדחוף את הבוריטו הזה
היישר לתוך הבטן הגדולה שלך!
ניו יורק
תומאס פמברידג' עולה לבמה שוב
ג'וניור, איפה נוזל ההצתה?
מאסטרו.
רודריגו. בבקשה, היכנס.
אני מתבייש, אני בוש ונכלם.
בבקשה, אני מתנצל אם אמרתי אתמול משהו
שהתפרש כזלזול בך. אני מכבד אותך מאוד.
הכול נסלח. נסלח ונשכח.
תודה.
יורש הכתר תמיד הורג את המלך.
אני עשיתי זאת לשרהייזר, ואתה עושה זאת לי.
ככה זה בג'ונגל, לא?
אין מקום לשני אריות בו בזמן.
מה אתה עושה?
היי. סליחה. לא מצאתי נוזל הצתה,
אבל יש לי מדלל צבע וקרוסין. זה בסדר?
- ברור שקרוסין זה בסדר. תודה. - סליחה.
היי. מה שלומך?
- אתה יכול ללכת. - כן, בסדר.
טוב. כן, הבט...
אני יוצא לשנת שבתון.
שבתון?
- לאן אתה נוסע? - לא יודע.
למקום חם ושקט,
למקום שבו אוכל לחשוב ולקרוא ולכתוב ו...
- כן. - כאן,
אני מרוקן לחלוטין. אני מוכרח לטעון מצברים.
אני מבין לגמרי.
לא, אתה לא מבין. אבל עוד תבין.
אכפת לך? הגב שלי תפוס. תוכל לעזור לי?
- כמובן. בלי לחץ, כן. - אכפת לך?
לג'וניור חסרה יד אחת כרגע.
אולי כדאי שתשקול בדעתך לפעול בתוך המערכת
ולא להטיח את ראשך בקיר
שוב ושוב.
כדאי לך לבטוח בי.
מצוין.
אתה בטוח?
וכך נעלמים להם כל חיי.
כן.
ובשם אלוהים,
צא מהחורבה במרתף ועבור למשרד שלי.
זה מקום המפלט היחיד שיהיה לך.
אני לא אוהב משרדים.
- רודריגו -
האיש הדגול אמר פעם:
"לדבר היטב ובשטף זאת אמנות גדולה,
אבל אמנות שאינה נופלת ממנה היא שתיקה ברגע הנכון."
כן, מאסטרו. תודה.
- מאסטרו -
משפחת בנוטקה מעמידה את הדירה לרשותנו כחלק מהמענק השנתי שלהם. בוא.
אראה לך משהו.
גבוה פה.
הרווחת את זה ביושר.
מעולם לא גייסנו כסף כה רב
באירוע בודד,
גם בשקלול הפיצויים ששילמנו למועדון על הנזק.
גלוריה, יש גבול לכמות הפעמים שאוכל לעשות זאת.
כן, כן, אני מבינה.
ועם זאת, גיוס תרומות אינו דבר של מה בכך, יקירי.
וכך גם האמנות שלי.
בסדר.
אשתדל לצמצם את מספר האירועים שתשתתף בהם.
אני מבטיחה.
תודה.
אני יודעת שאינך נלהב ממסע הפרסום ברשתות החברתיות.
לא, זה בסדר.
והצילומים?
אעשה את זה.
בוא הנה.
פעם פחדתי מגבהים,
אבל בסוף הבנתי שאני מפחד מהפחד עצמו.
- היילי. - מאסטרו.
יש לי כל מה שביקשת.
את הערסל הזמנתי בהזמנה מיוחדת,
אבל השגתי שורש ליקוריץ והחמר ותה טגטס לוסידה (בהיר)...
שמעתי על זה. זה עוזר לכאבי בטן.
וגם לחלומות.
כן, מעניין. צ'או.
ביי, גלוריה. תודה.
- אדיוס. - ביי, גברת וינדזור.
ועוד דבר, זה נשלח אליך מגרינלנד. חשבתי שתרצה לראות את זה.
מה זה?
המלודיה משונה מאוד.
נהגנו לכתוב זה לזה בצופן.
- מי? - אנה מריה.
היא מגיעה לניו יורק.
היא אומרת לי להתרחק ממנה. ינלנד. חשבתי שתרצה לראות את זה.