Едді та Джин зустрілися й покохали одне одного.
Едді та Джин одружилися й купили будинок.
Едді та Джин збиралися завести дитину,
але не завели.
Тож щоранку Едді цілує Джин,
Едді йде з дому…
і Джин залишається сама.
Я твоя жінка
Довбаний Едді.
Едді, ти бачив ножиці? Я…
Ти вдягла.
Тобі личить.
А це хто?
Це наша дитина.
Не всі етикетки зрізала.
Ти нічого не скажеш?
Це якийсь дурний жарт, Едді? Я не в настрої.
Ні.
Це дитина, Джин.
Я бачу.
Про все домовлено.
Це наш малюк.
Ходи сюди, поглянь.
Візьми. Можеш…
Де ти…
Не зараз, Джин.
Це твій малюк.
Як його звати?
Тобі вирішувати.
Щось горить?
Так.
Де друге яйце?
На підлозі.
Я відчиню.
Мене ввечері не буде. Ти впораєшся?
Ти мій маленький живчик.
Едді, я…
Що?
Нічого.
Слухай.
Не переймайся ти так через це.
Ти все одно не вмієш готувати яйця.
Заходь. Радий бачити.
Ральфе.
Ходи сюди. Я, бляха…
Стеж за словами. У нас дитина.
Добре-добре, знаю.
Хвилинку.
Джиммі.
Усе добре?
Так. А що?
Що ти робиш?
Тут нікого немає?
Ти про що?
Сьогодні дещо сталося. Треба йти. Негайно, Джин!
Нумо. Ходімо.
- Джиммі, що ти тут робиш? - Уперед. Коридором.
Навіщо тобі шафа Едді?
Немає часу на збори. Купиш речі дорогою.
Що за поспіх? Я не знаю, що відбувається.
Вирішиш із Келом, куди їхати.
Хто такий Кел? І де Едді?
Тут 200 штук.
Кел подбає про все, та хай гроші будуть у тебе.
Де Едді?
Даси йому десять штук одразу, а там побачиш.
- Може, він залишиться з тобою. - Це Едді просив переказати? Що…
Джиммі. Припини. Зупинись.
Джиммі, це я. Джин.
Скажи, що відбувається.
Просто візьми сумку, люба.
Розбуди дитину.
Я Кел.
Едді сказав, що його не буде, але він завжди так каже.
А коли я прокидаюся посеред ночі, він біля мене.
Я не знаю, що відбувається, і хто ти такий,
і що взагалі коїться.
Він сам не свій.
Наче знає, що щось не так.
Він плаче, коли голодний, але він щойно поїв.
Кажуть, що діти
відчувають емоції.
Навіть якщо пробуєш приховати їх, вони знають, що ти відчуваєш.
У тебе є діти?
Ні.
Мене вигнали з дому посеред ночі й відправили з тобою, незнайомцем…
- Знаєш, чим займається Едді? - Він злодій.
- Знаю. - Тоді ти знаєш, що відбувається.
Я не знаю, хто ти, але…
Я той, із ким ти й малюк у безпеці.
Гаррі.
- Перепрошую? - Малюк.
Я думала, ти захочеш знати його ім'я.
Із ним усе добре?
Не знаю.
Ти з ним працюєш?
Колись працював.
Джиммі сказав, що ми вирішимо, куди їхати.
- Я подзвоню сестрі. - Жодних сестер. Нікого.
- Як довго нам ховатися? - Не знаю.
То я маю жити невідомо де,
невідомо скільки, і ти не знаєш, чи з Едді все гаразд.
- Я йому подзвоню. Нехай пояснить. - Не можна.
- Це мій чоловік. - Ніхто не знає, де він.
Йому не можна подзвонити, бо ніхто не знає, де він.
А хтось шукає?
Усі шукають.
І тебе теж шукають.
Гарний дім.
Поблизу парку.
Люблю гуляти з візочком.
Чому не підпалюєш?
Мені сказали, що це шкодить здоров'ю.
То який сенс?
Допомагає.
Дякувати богу.
Здається, він…
Тепер усе добре.
Добре, що п'є.
Якщо легше було б його годувати, сама знаєш…
Я можу вийти.
Ти про що?
Ну…
Усе гаразд. Бачиш?
- Келе? - Що?
Гаррі.
Щось не так. Він горить. Помацай.
Думаю, нам треба в лікарню.
Ні. Жодних людей. Люди ставлять запитання.
У лікарнях потрібна інформація.
Не розумієш, що всі тебе шукають? Не можна, Джин.
Джин.
Пане?
Пані?
Пане?
Перепрошую. Пробачте.
Не озирайся.
Пані, з вами все гаразд?
Що?
Помацай.
Жар спав.
Перепрошую?
Малюк. У нього був жар, але зараз йому краще…
Вийдіть із машини.
У чому річ?
Вийдіть із машини.
Але, пане, дитина спить.
Чекай. Келе!
- Я не розумію, у чому річ? - Роби, що кажуть.
- У вас справді все гаразд? - Так.
Цей чоловік вам не надокучає?
Пані, чому ви з цим чоловіком?
Це мій чоловік.
Якісь проблеми?
Чому ви спали в машині?
- Пробачте, офіцере. Ми просто… - Я її питаю.
Ми переїжджаємо в новий дім.
Ми так тішилися, що надумали їхати всю ніч, щоб заночувати вже там.
Але тоді десь…
Не пам'ятаю. Десь… Коханий, коли це було?
Біля 1:00 чи 2:00?
Так. Десь біля 1:00 чи 2:00 він почав втомлюватися,
і я так хвилювалася через малюка, через його жар,
що попросила зупинити машину. Я не хотіла їхати в мотель.
Це я винна, офіцере.
У вас є діти?
Тоді ви знаєте, які бувають мами.
Цього більше не трапиться. Обіцяю.
Сподіваюся.
Я й не знала, що вмію так брехати.
Що?
Я зробив білу дитину.
Продукти на кухні.
Молоко, яйця,
хліб,
банани, крекери
й макарони.
Це їдальня.
Телевізор.
Твоя кімната й кімната дитини нагорі.
Там дитяче харчування, яке ти просила, підгузки, ліки про всяк випадок.
У шухляді столика нагорі є телефон.
В екстреній ситуації дістань його,
підключи й зателефонуй на цей номер.
Добре?
І ні з ким не розмовляй.
Жодних друзів чи знайомих.
І завжди замикай двері.
- Чому ти говориш так… - Я повернуся, щойно зможу.
Щойно зможеш?
- Коли ми повернемося додому? - Потерпи.
- Ти ж мав про все подбати… - Джин.
…і я ніколи не була сама.
- Мені потрібен час… - Інакше ніяк.
- Едді хотів би, щоб ти залишився з нами. - Я роблю все можливе!
Робімо все можливе вдвох.
Хто про все це подбав?
Мабуть, Едді ще має друзів.
Тобто «ще»?
Келе?
А як же парк?
Тут немає парку.
Хто там?
Агов? Це ваша сусідка.
Привіт.
Усе гаразд?
Так, звісно.
Ні. Я не хотіла тебе налякати.
Мої друзі жили в цьому домі багато років.
Я рада, що хтось нарешті тут оселився.
Я Евелін.
Мері.
Рада знайомству, Мері.
Я живу за два будинки звідси.
Мій чоловік помер кілька років тому.
Якщо знадобиться допомога чи будь-що…
Дякую.
Гаразд.
До побачення.
- Як звати твою дитину? - Гаррі.
Гаррі.
Гаррі й Мері.
Я з гостинцями.
Але коли моя донька виїхала, стало важко.
Коли телевізор увімкнений, я забуваю, що самотня.
Дуже смачно.
Це просто. Я дам рецепт.
Я жахливо готую.
Можна спитати? Гаррі спить усю ніч?
Мені шкода. Ви чуєте, як він плаче?
- Я намагаюся… - Ні, люба.
Просто…
Ти якась виснажена.
Я дуже втомлена.
Я весь час втомлена.
Присягаюся: я чую, як він плаче, навіть коли він спить.
А що сталося з твоїм чоловіком?
Я лізу не в свої справи.
Просто…
Де тут туалет?
Нагорі, у кінці коридору.
А хіба ви не казали, що тут жили ваші друзі?
Перепрошую?
Ви казали, тут жили ваші друзі. Туалет там.
А знаєш, твоя правда.
Мабуть, я старішаю швидше, ніж вважала.
Евелін?
Ев…
Усе гаразд?
Добраніч.
Відповідай. Ну ж бо.
Алло?
Чорт.
Евелін?
Евелін? Я знаю, що це…
Джин?
Сідай.
Де Едді?
Ми знаємо, що ти знаєш.
Я нічого не знаю.
Стули малому пельку.
- Бляха, що з ним? - Я мушу стояти.
- Сиди. - Я мушу його колисати.
- Ні, це… - Дозволь мені встати.
- Ні, все добре. Він… - Закрий йому вуха.
Чекай…
- Не можна просто вбити людину. - Людину, яка що?
- Я цього не хотів. - Ми б могли пояснити.
- Вона все бачила! - Вона невинна.
- Звідки ти знаєш? - Вона… Ти про що?
- Вона могла працювати на них. - Неможливо.
Хочеш сказати, що це не спадало тобі на думку?
А якщо вона невинна?
Вона була мертва, щойно ти її запросила!
Я ж казав — жодних людей.
- Спробуй палець. - Не вийде.
- Завжди виходить. - Ні, він голодний.
- Голодний? - Так.
- То погодуй його! - Не можу!
- Я не побачу нічого нового. - Я не можу!
Я не можу мати дітей.
Едді сказав, що йому байдуже.
Він не тому був зі мною.
Сказав, що кохає мене, й ми щось придумаємо.
Але ми не могли всиновити нікого
через його минуле.
Очевидно.
І ось одного дня він прийшов із дитиною.
Я спитала: «Хто це?»
Едді всміхнувся й сказав:
«Це наша дитина».
У його мами були проблеми.
Едді за все заплатив.
Найкращі лікарі. Усе.
Її батько збирався відректися від неї, але Едді все владнав.
Едді сказав, що цей день став благословенням для кожного.
Я думаю про ту дівчину.
Я весь час про неї думаю.
У тебе хтось є?
Що?
Ти б і так мені не сказав.
Дізнавшись, що не можу мати дітей,
я перестала їх хотіти.
Я думала, що це на краще.
Не варто народжувати дітей у такій сім'ї.
Едді — злочинець.
Я переконала себе, що через це їх і втрачала.
Вони не хотіли бути зі мною.
Але насправді я дуже хотіла дитину.
Понад усе.
Та я мусила жити далі.
Тож я викинула це з голови.
Змирилася з цим. Підкорилася долі.
А тоді зайшов Едді з дитиною.
Це не місце для дитини.
Він сміється?
Що?
Ти його смішиш?
Що ти таке мелеш?
Ти чула, як він сміється?
Звісно, чула.
Тоді ти знаєш.
Він сміється.
Особливо коли я…
Що?
Коли що?
Я роблю це, коли співаю.
Мабуть, йому подобається.
Раз подіяло, і я продовжую.
Це навіть не пісня про дітей.
Тепер, коли я кажу про це, розумію, що це дуже дивно.
Покажи.
Він спить.
Я подивлюся.
Ні, нізащо.
Добре, якщо ти така боягузка.
І навіть від крапель дощу зрання
Радість була мені невідома
Бо ще в передчутті нового дня
Мене долала клята втома
Перш ніж тебе зустріла
Життя було жорстоким
Ти ключ до мого спокою
Бо з тобою
Я почуваюся жінкою
Жінкою
Усе добре?
Завжди буває перший раз.
У комірці ще є консерви, якщо ці закінчаться.
Одяг у шафі. Там водяний насос.
Дров поки вистачить.
Телефона немає.
Тут проблем ніколи не було, але про всяк випадок…
Відсунь стілець.
І цей теж.
Допоможи відсунути стіл туди.
Це була моя схованка…
коли я був малий.
Це дім твоїх батьків.
Я скоро повернуся.
- Не залишай мене… - У тебе є кращі ідеї?
А гроші, що залишилися в тому домі?
Вони пропали, Джин.
У тебе немає грошей? Як в Едді?
Я працював на Едді.
Я не Едді.
То я твоє завдання?
Річ не в тобі, Джин.
Едді вбив боса, Марвіна, у ніч, коли ми пішли.
Люди Марвіна прийшли до тебе
й убили Джиммі.
Ніхто не знає, що й до чого. Просто…
У місті хаос.
Це все, що я знаю.
Едді б ніколи нікого не вбив.
Едді — убивця, Джин.
І вже давно.
Де він зараз?
Не знаю.
Присягаєшся?
Я справді не знаю.
У тебе таки хтось є.
Хтось, хто сказав, що паління тобі шкодить.
І той хтось сказав це тобі, бо любить тебе.
У нього не було імені.
Гаррі.
Я назвала його Гаррі.
Без причини. Просто подобалось ім'я.
Коли я була вагітна найдовше, я називала дитину Гаррі.
Я нікому не казала.
Як довго, думаєш, ми…
Вогонь.
Гарячий.
Так.
Вогонь.
Гарячий.
Я змогла.
Мамо!
Вона знайшла мою схованку.
Авжеж.
Я Тері. Це Пол. А це Арт.
Перепрошую. Хто?
Тері. Дружина Кела.
Вилазь із тієї ями. Допоможи розпакуватися.
Ходімо. Допоможеш.
А це…
Тато Кела.
Ти дружина Едді.
Ти знаєш Едді?
Так. Я знаю Едді.
Поле, подивися, скільки в нас дров.
І… Едді працював з Келом?
Він мені не розказував.
Кел — розумний чоловік.
А Кел…
- Він приїде. - Він…
Не турбуйся про Кела.
Майже скінчилися!
Я просто хочу знову заснути.
Тепер зрозуміло, звідки це в Кела.
Він знає, що робити з дитиною?
Тері казала, що її перший чоловік нічого не вмів.
- Я хотіла його погодувати. - Ні.
Ми не їмо посеред ночі.
Нехай звикає.
Усе добре?
Усе добре. Спи.
Коли Пол був маленький,
ми якийсь час жили в готелі в місті.
- Готель Святого Франциска. - Я пам'ятаю.
Чому?
Там ми були у безпеці.
Чорні власники, чорний персонал.
Місце, куди люди могли прийти, щоб налагодити життя.
Це такий собі проміжний пункт.
Не зовсім те, що треба, але краще, ніж було раніше.
«Де є відчай, я подарую надію».
Знаєш молитву до Святого Франциска?
Єдине, що залишилося після католицької школи.
Усе було старе, смерділо. Іноді в туалеті не зливалася вода.
Але Полу там подобалося.
У коридорі був телефон, і він підбігав щоразу, коли той дзвонив.
Маленький автовідповідач, що ходив навшпиньки.
Ви ховалися.
Поле, їж горох.
Що ти зробила з горохом?
Щось не так?
Це з консерви?
Так.
Смакота.
Сіль, перець, трохи масла,
трохи любові.
А ти просто підігріваєш із бляшанки?
Я жахливо готую.
Ти ж годуєш сім'ю?
Так, але…
Тоді ти готуєш найкраще в світі.
Я купив цей дім, коли Келу було п'ять.
Ви одружені?
Був.
Дружина померла чотири роки тому.
Кел нічого не розповідає.
Ні про сім'ю, ні про що.
Недоліки роботи.
Зараз я дістану пістолет.
Він не заряджений.
Ти колись стріляла?
От ці чоловіки зі своєю зброєю.
Мій чоловік не дозволяв мені сідати за кермо.
Повір: кожен може навчитися стріляти.
Але найважче, коли доводиться це робити.
Коли тренуєшся,
зводиш курок…
думаєш про тиск і приціл,
але важливіше знати, що робити,
коли насправді виникне потреба.
Тримай.
Звикай до ваги.
Чому Арт учив мене стріляти?
Поле, вийди надвір і знайди дідуся.
Біля нашої квартири були якісь чоловіки.
Ви живете в місті?
Так. Спершу я думала, що в Кела параноя,
але це повторилося двічі, тож він відправив нас сюди.
Він сказав, що теж приїде.
Я подумала, що варто підготуватися до того, що буде далі.
А що буде далі?
Я ще не знаю,
але я вже це проходила.
Арт дещо сказав минулої ночі.
Що?
Едді — твій перший чоловік.
Це Арт сказав?
Я здогадалася.
Едді зробив те саме з тобою?
До Кела?
Тільки мені гірше, бо в нас дитина.
Тобі не гірше.
Ти не знаєш.
Знаю.
Едді не казав, що був одружений.
Він багато чого не казав.
Вони такі.
Тері.
Ти не спиш?
Щось не так.
Треба знайти Кела. Треба знайти Кела й Едді.
Може, годі хвилюватися через…
Мені остогидло, що всі кажуть мені, що робити.
Що?
Я хотіла піти.
Збиралася піти, щойно впевнилася б, що ви всі спите.
Звісно, я знаю, що Кел у біді.
Пробач.
Арт збирався сказати тобі вранці.
Я йду з тобою.
І ти мене не зупиниш.
Ніхто не може сказати, що мені робити,
бо ніхто не знає.
Ніхто нічого не знає,
тому я це зроблю. Я йду.
Я йду.
Ти закінчила?
- Так. - Добре.
То я йду?
Ти сама сказала, що йдеш.
Добре.
Он ті два темні вікна.
Це наша квартира.
Ми зазвичай не вимикаємо світло.
Поклади в кишеню.
Щоб ти знала, що він там.
Нам треба піти в одне місце,
і там ти повинна мене слухати. Ясно?
Не кажи нікому, хто ти. Там небезпечно.
І нам знадобиться інший одяг.
Привіт, красуне.
Хочеш?
Ні.
Дякую.
Бачиш того чоловіка? Це Майк.
Будь тут. І ні з ким не спілкуйся.
- Це ж наш старий живчик. - Не називай мене старою, придурку.
Ходи сюди. Як ти?
Не думав, що побачу її знову.
Звідки ти її знаєш?
Вона була дружиною одного типа.
Едді?
Ти знаєш Едді?
Вона розповідала.
Неприємна була ситуація.
Яка?
Ти не знаєш?
Будь обережна з нею.
Вона все в нього забрала.
Буквально.
Але він почав нове життя, завів нову сім'ю…
і тримався від цієї діри подалі.
Як я й сказав: не думав, що ще колись її побачу.
Щось не так. Треба йти.
Пол — син Едді.
Не зараз, Джин.
Чому ти мені не сказала? Едді нічого не казав.
Казав, що захищає мене,
як ти й Кел, але я вже не вірю.
Це все справжнє? Чи ти така ж, як вони?
Бляха! Майк!
Ходімо.
Що ти робиш?
Будь тут.
Усе добре?
Усе гаразд.
Усе добре.
Дякую.
ГОТЕЛЬ СВЯТОГО ФРАНЦИСКА
Номер 12.
Я повернулася по тебе.
Але тебе не було.
Привіт.
Пол з'явився у нас з Едді в перший рік шлюбу.
Невдовзі я дізналася, чим він займався.
Я хотіла піти,
але Едді пообіцяв, що покине свою роботу.
Він збрехав.
Кел працював на Едді,
але він цього не хотів. Не так, як Едді.
Думаю, він навіть трохи боявся.
Але він завжди був поруч. Завжди… такий надійний.
Ми почали зближуватись і зрештою
покохали одне одного.
Ти тут ховалася від Едді.
У нас не було плану.
Ми почали непокоїтися, тому пішли.
Тоді Едді нас і знайшов.
Він нас любив і не хотів скривдити,
але не хотів відпускати просто так.
Тож ми уклали угоду.
Ми будемо разом,
зможемо піти,
але якщо колись Едді подзвонить,
Кел не зможе відмовити.
Це була я.
Це була ти.
Я працюю в університеті,
а Кел у транспортній компанії.
Пол думає, що він його батько.
І хороший батько.
Ми вже думали, що все скінчилося.
Що нам удалося вирватися.
Ми забули про минуле,
сховали все в таємну шухляду.
Ми думали, що воно просто…
зникне.
Мені шкода.
Той чоловік Майк у клубі, він справжній гівнюк.
Завжди був. І я знала, що там небезпечно.
Так стало, відколи Едді вбив Марвіна.
Але це був наш єдиний варіант.
Ти про що?
Якщо я маю рацію, то Келу повідомлять, що я в місті.
І коли Кел дізнається, він нас знайде.
Майк працює з Едді?
У них були спільні справи.
Тоді Едді відстрілив йому вухо.
Майк назвав тебе «живчиком».
Це…
Не кажи, що…
Що нам тепер робити?
Чекати.
Алло?
Тері, перед входом якісь чоловіки.
Можете вийти через чорний хід.
Дякую.
Зустрінемося там.
Джин, хай що ти почуєш,
не зупиняйся.
Тері, ти щось казала?
Тері, ти куди?
Де Тері?
Сказала, що прийде сюди.
Пол і Гаррі?
Із твоїм татом. У хижі.
Вам щось принести?
- Каву. - Дві.
Усе добре?
Едді мертвий.
Прошу.
Хоч дощ перестав, еге ж?
Ще щось?
Ні. Дякую.
Я знайду роботу.
Що?
Може, квартиру.
Десь далеко.
Гаррі може рости там.
Він цього не пам'ятатиме.
Я все знаю, Келе.
Тобі потрібна допомога?
Зі мною все добре.
Де вона?
Вона прийде.
Це Едді зробив?
Він був мертвий, коли я прийшов.
- Їдь по Вілсон-cтріт. - Але це довше.
- Уникай Центральної. - Ми ж позбулися хвоста.
- Тері. - Треба їхати до дітей.
Ти казала, що люди Майка були біля готелю. Я йому не довіряю.
Не віриться, що той кретин ще живий.
Але Едді мертвий.
Не думаю, що він знає.
За нами стежать.
Він відстав.
Келе?
Тері?
Ні. Тері? Келе!
Ні! Тері!
Келе!
Це вона?
Стули пельку.
- Що відбувається? - Стули пельку!
- Це Джин? - Так!
Дружина Едді?
Господи Ісусе!
Хіба ж я не казав виродку заткнутися?
Радий знайомству, Джин.
Пробач, не знав, що це ти була в моєму клубі.
Де Едді?
Едді мертвий.
Джин.
Не роби цього.
Не бреши мені.
Чи ти не знаєш, що зараз усе може скінчитися?
Тобі треба лише…
Тері?
Добре.
Я в нормі.
Добре.
Їдь.
Я вбила Майка.
Джин…
Навряд чи я зможу встати.
Арте!
Усе гаразд. Мама з татом надворі.
Усе добре, маленький.
Матуся тут.
Гаразд. Давай пограємо. Заплющ очі. Добре?
І не розплющуй, доки я не скажу.
Добре?
А коли я дозволю розплющити очі, не озирайся. Зрозумів?
Гаразд, Поле.
Заплющ очі.
Попереду висока сходинка.
Сходинка. Ще одна.
Не розплющуй очей, Поле.
А тепер, Поле, розплющ очі.
Не можна озиратися.
Я твоя жінка
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник Володимир Лозицький райся. Зрозумів?