Раз…
Два…
Три…
Чотири…
П'ять…
Шість…
Сім…
Вісім…
Дев'ять…
Десять…
Чуваче, любиш комікси?
Не дуже. Ні.
Маєш якийсь аддералл?
Круз Волтер! Відвідувач.
-Хто там? -Якась пані.
Пані? Це моя мама?
Щось я сумніваюся.
ПОВЕРНЕННЯ
Це обов'язково?
Правила.
Тут пишуть, що ви напали на комп'ютер.
Вибачте, а ви хто?
Я Джекі.
Вітаю, Волтере. Я з «Ветерани ветеранам».
ВЕТЕРАНИ ВЕТЕРАНАМ ЖАКЛІН КЕЛІКО, АДВОКАТКА ВЕТЕРАНІВ
З МС ветеранів?
Ні, ми волонтери, незалежні від них.
Та вони описали вашу ситуацію.
Слухайте. Вибачте, гаразд? Я розлютився, утратив контроль…
Агов. Не вибачайтеся.
Мені байдуже, що ви зробили. Я хочу вас витягнути звідси.
Витягнути?
Так. Ми займаємося таким.
Під заставу, під домашній арешт, щось таке.
«Ветерани ветеранам».
Поговоримо? Нумо. Сядемо й поговоримо.
Що за фокуси?
Я тебе витягую, ви проходите оцінювання.
Лише кілька запитань.
І тоді побачимо, як ми можемо допомогти,
щоб більше такого не траплялося.
Такого більше не трапиться, обіцяю.
Ви не перший, хто прийшов до відділення
й забув, як слід поводитися. Я робила й гірші речі.
Що за оцінювання?
Розмова. Усе просто. Можемо зробити це за пивом.
Слухайте, що б ви не вирішили…
Можна дещо сказати?
Звісно.
Коли я повернулася, то відчувала, що зі мною щось не те,
та не могла нікому нічого пояснити.
Наче люди навколо щось від мене приховували.
Наче ми у фільмі.
І всі, окрім мене, усе розуміють.
Але я зрозуміла,
що таке трапляється майже з усіма нами.
Ці бісові думки, що зараз вас тривожать,
ці відчуття. Ви не один такий.
І ви не збожеволіли.
У вас цілком нормальна реакція
на дурнуваті обставини. І все.
Обставини справді дурнуваті.
Я їхала сюди автобусом.
Навіть не знаю, де ми знаходимося, чорт забирай.
Тому прошу вас. Ходімо, вип'ємо пива.
Так. Авжеж.
Думаєш, це займе багато часу?
Хочеш, щоб усе вручну робили?
-Так, чорт забирай. Вручну. -Добре.
Треба дістатися коренів.
Добре, тоді це буде довше. На все це…
Два тижні?
Не діставай мене цим, Гекторе.
Добре. Чотирнадцять днів.
Добрий ранок.
Добрий.
Сховаймося від клятого сонця, га?
Що вони роблять?
Викорчовують, поки та не прибрала це все до рук.
Леонарде, нам треба…
Жінкам справді починає подобатися армійське життя, еге?
Ще пару поколінь, і будуть такими ж, як чоловіки.
Що вона сказала, коли я пішов?
Бунда?
Так, Бунда.
Про це я й хотіла поговорити.
Зараз не до цих чернеток.
У нас тут усе горить.
Це не чернетка.
А що це?
Судовий припис.
Що за припис, чорт забирай?
Хлопці! Припиніть!
Гекторе!
Досить!
«Надважливі військові технології?» Про що це вони?
Про ягоди.
Ягоди? Це… Вони не можуть так вчинити.
Я говорила з юристами. Можуть.
Це моя ферма. Я тут живу.
Компанія та земля залишаться вашими,
але сировина, сам продукт, тепер належить їм.
Звідки у вас це?
Ми ще говорили, коли ви пішли.
Із Бундою?
Вона пояснила ситуацію.
А ви швидко вчитеся, еге ж?
Можете запхати це собі в дупу.
Або візьміть це до Пентагону чи куди там і запхайте в дупу їй.
Я вичищу тут усе.
Гекторе!
-Не можна! -Продовжуйте!
Леонарде!
«Усім сторонам заборонено знищувати чи вилучати…»
Я вмію читати, чорт забирай! Я знаю, що там пише.
«…рослини чи засоби вирощування, що є інтелектуальною власністю».
-Начхати на ту інтелектуальну власність. -Я не про вас говорю.
Гектор та інші сядуть. Ви цього хочете?
А вона привезе своїх людей і все одно зробить своє.
Так буде.
Гаразд. Хлопці!
Відбій!
Дякую.
Тепер нумо…
Леонарде, що ви робите?
Кожен, хто торкнеться цього, сяде, так?
Так.
Тоді добре.
Чорт забирай…
Трясця.
Треба вручну дістатися до клятих коренів!
У нас лиш один шанс. Ви знаєте це.
Я вічно вас прикриваю.
Ці записи тільки для мого шефа.
Ти готовий?
Ага.
Добре. На твою думку, що призвело до випадку в Міноборони?
Марні сподівання, думаю.
Тобто?
Я мав запитання щодо лікування
й думав, що мені дадуть відповідь.
Так, це було оптимістично з твого боку.
Так.
Що це за лікування?
Вони не кажуть. У цьому й проблема.
А про що ти запитував?
ДЕСАНТ
Повітряний десант?
Так.
Яка була спеціальність?
Розкажеш мені, що трапилось? Мені тут форму заповнити треба.
Добре, слухай, я там в Міноборони втратив контроль.
Мій прокол, ясно? Передай це шефу.
-Добре, та я маю… -Щиро дякую за заставу.
Я ціную ваш інтерес.
Та якщо продовжимо, я знову розсерджуся.
Може, позначиш мене опитаним і ми просто вип'ємо пива?
Звісно. Не проблема.
-Чудово. -Узагалі не проблема.
Тринадцять-F-E-4 — моя спеціальність.
Підтримка артилерії?
Третій батальйон, 187-а бригада «Залізні Ракасани».
Там жорстко.
Я була єдиною дівчиною в загоні.
Мені довірили зв'язок,
я мала зникнути, але круто опанувала справу.
Зловила дзен інфопотоків.
«Що я знаю», «Кому це треба?»
Мене кинули до Сирії.
Ого!
Ми скидали реактивні снаряди з відстані 30 км.
Ми були далеко від «нуля», майже не покидали базу.
-Як гриби в темному лісі… -І в лайні.
Так.
І ось я вдома.
Знайшла помешкання під автострадою, позаду зоомагазину.
Кляті орендовані меблі. І я сама.
Американська мрія.
Власне.
Я буквально цілими днями прибирала.
А тоді йшла й напивалась. Поверталася додому й виключалася.
І так раз за разом.
Поки одного дня я…
Я…
Що сталося?
Я їхала до спортзалу, а чувак із гулькою підрізав мене.
Самурайською гулькою?
-Ага! -Чорт!
Я наздогнала, щоб пояснити його помилку.
А цей вилупок навіть вікно не опустив.
Я натиснула на газ, їхала під 180, щоб наздогнати його Теслу.
Йому пощастило, що ті тачки швидкі.
Прилетіло за це?
Аякже. Копам довелося шиповою стрічкою мене зупиняти.
І навіть тоді я така: «Я служила.
У чувака гулька була.
Ви що, закриєте мене, ветеранку, за водіння?»
Мене хотіли закрити, бо я глянув на екран.
І все?
Не зовсім.
Охоронець наказав кинути монітор.
Припхався його друзяка.
Почалася якась дичина.
Умить зв'язали мені руки.
Один дав мені брошуру про ПТСР:
«Якщо раптом тебе зачепило».
От, заціни.
Очманіти!
П — ПОГАНО СПИТЕ? - Т — ТРОХИ ПРОБЛЕМ? С — СУМНО? - Р — РОЗЛАДИ ПСИХІКИ?
-Правду кажеш. -Хіба таке вигадаєш?
То що було на екрані?
Я не знаю. Не побачив.
Але мене тримали на лікуванні у…
«Ґайст»?
Так вони сказали, ага.
Що це означає? Що це за лікування?
Не знаю.
Мій загін підірвався на саморобній бомбі.
Я, мій друг Шраєр і ще Лескі.
Відтоді в мене ця велика…
Діра замість життя.
І ти не пам'ятаєш це місце?
Ні.
Я б хотів його побачити.
Думав, якщо дізнаюся щось…
Усе набуде сенсу?
Так. Оптимістично, правда?
Бачив би ти ті записи, втрачені через неналежне ставлення.
Це все неправильно.
Вони не мають зеленого поняття, що роблять.
-Суцільний безлад. -Так, знаю.
Але мене оперували. Моя мама… Вона мені сказала…
Коли ти повернувся?
Так.
Перші тижні я провела, як у тумані.
Я теж. Але вона це справді казала.
Так. Може, хотіла налякати тебе.
Тільки подумай. Ти гепнувся головою,
став почуватися краще, і може, мав би повернутися назад.
Але якщо вона скаже, що в тебе була операція на мозку,
що ти був у комі,
може, залишився б тут, у безпеці.
Схоже на неї?
Брехати мені, щоб урятувати?
Так, трохи схоже.
Господи!
А якщо я справді просто гепнувся головою?
Сам себе зводжу з розуму без жодної на те причини.
Слухай, чуваче, ти марнуєш мій час.
-Що? -З тобою все гаразд.
Ти класний хлопець, у якого трапився поганий день. І все.
Так і запишеш у своїй формі?
Звісно. Із задоволенням.
Це моя дівчина. Вона в мене вередлива.
Мушу відповісти. Зараз повернуся.
-Привіт! -Він нічого не знає, Темпл.
Ти про що?
Запит на записи. Він не знає про «Повернення».
Не розумію.
Він шукав щось інше.
Він нешкідливий. Таке сонечко.
-Він щось казав… -Темпл, це все.
Як справи там? Як сприйняв Леонард?
Байдуже. Прийняв.
Добре. Рада чути!
Потім розповім.
Прокляття, тут Бунда. Я спішу.
Добре. Потім поговоримо.
-Бувай. -Бувай.
ГОТЕЛЬ-БАР ШКІРКА - ЗРИВАЄМО-РОЗРИВАЄМО
Гаразд.
Ще по одному?
Моя дівчина сердиться. Мушу бігти. Я б…
Ні. Ти поставила мені, а я поставлю тобі.
Правила мої.
До того ж автобуса ще цілу годину не буде.
Ще по одному?
Ну ж бо.
Добре, по одному. І все.
ОДНА РОСЛИНА — ОДИН ПРОДУКТ
Привіт. Вибачте, дзвінок затягнувся.
Цікаво… З ким говорили?
Зі своєю дівчиною.
Усе добре?
Так. Вона у відрядженні. Великі продажі.
Чудово. То все добре?
Ходімо?
Так.
-Сільгоспгрупа… -Так.
…має ідеї, як збільшити врожай для перезапуску програми та…
Що? Ми не будемо цього робити.
ҐАЙСТ
Перепрошую, дозвольте спитати, що ж ви будете з ним робити?
-Із соком? -Так.
А ви як гадаєте, що нам із ним робити?
Ми зараз мислимо вузьколобо.
Замало уваги приділяємо продукту.
Яка дурість.
Що?
Що ви…
Що ви досі тут не головна.
Але ваш план…
Знаєте що? Припиніть.
Знаю, ваш мозок хоче швидко все вирішити.
«Що робимо? Який продукт?» тощо.
Це все не на користь креативності.
Гаразд.
Ви так дійдете до ролика — тієї штуки з Флориди від ПТСР.
Так, це хороші ідеї.
Але що як…
«Що як» що?
Ми відчинимо двері та впустимо клятий шалений світ.
Що б не сталось, усе буде кращим за будь-яку нашу вигадку.
Не впевнена, що розумію.
Ну, щось трапиться у школі, дітки перелякаються.
Чи у Бразилії подумають, що якщо 40 000 свиней попередньо заспокоїти,
то сало стане смачнішим.
Там так думають?
Не знаю. Гадки не маю. У цьому й суть.
А в Міноборони таке роблять?
Щойно розсмакують, то почнуть.
А ми просто… Ми продаватимемо будь-кому та…
Хай переможе найкраща ідея.
Хіба не фантастично?
-Знаєте, що нам треба зробити? -Що?
Влаштувати гостину. Розумієте?
Запросити всіх: потенційних клієнтів,
впливових, ідейних людей.
Хай лиш побачать, як тут чисто.
Яке це місце до біса екологічне.
Розумієте? Поставте їм випивку, навішайте повітряних куль.
Повітряних куль?
Ну, ви зрозуміли. Повеселіть їх! Ви ж можете, правда?
Звісно.
Ну, десь…
Післязавтра.
Так, розумію, багацько роботи. І це незвичне завдання.
А ви звикли до рутини, повторювати одні й ті самі дії.
Але великі ідеї треба втілювати швидко.
Поки це не зробили інші.
Як звати вашу дівчину?
-Алекс. -Алекс.
Запросіть Алекс на гостину.
Вона ж гарно проведе час, еге ж?
У неї були хороші продажі, тепер ваша черга.
Гадаю, ви її перевершите.
І хто ж керуватиме цим новим проєктом?
Я.
Ого! Це, мабуть, для вас шок.
У вас, мабуть, голова йде обертом.
Мені тільки…
Мені цікаво побачити, як це буде.
-Знаєте, бо… -Венді…
Знаю, це незручно. Якщо ви хочете піти, я зрозумію.
Я так не сказала.
-Я лиш… -Залишаєтеся?
Тоді мусите змінитись або приховувати від мене справжню себе, ясно?
Так, я зрозуміла. Справді. Я просто…
Я готова допомагати.
Мені подобається ваша ініціативність.
Почніть із роликів на третьому поверсі. Заберіть їх.
Ну, я вірю у зміни, у те, що все треба переорганізувати.
Це може бути справді корисно, тому якщо я можу щось зробити…
Так. Я хочу, щоб ви спланували вечірку.
Чудово. Коли?
Післязавтра.
Чудово.
Для нового клієнта. Зробіть усе, знаєте… Весело.
Без проблем. І хто цей новий клієнт?
Міністерство оборони?
Так.
Думаю, ми маємо діяти обережно, так?
Востаннє, коли ми робили щось подібне,
-проблем було купа… -Це інше.
Інше? Ага.
Мені це подобається.
Звучить весело. Ага.
Щодо мене…
Мені повертатися до Відділу ароматів?
То ягоди залишаться?
Саме так.
Це проблема?
Леонард сказав…
Леонард тут ні до чого.
-Але я… -Це проблема, Гекторе?
П — ПОГАНО СПИТЕ? - Т — ТРОХИ ПРОБЛЕМ? С — СУМНО? - Р — РОЗЛАДИ ПСИХІКИ?
Бах.
Це п'ять із п'яти.
Я попереджала.
Ти бісова ніндзя!
Мій тато працював у барі.
Тож це був мій факультатив.
Він був барменом?
Ні. Це був ніби…
Ніби його офіс. У будь-якому разі я маю багато досвіду.
Добре, ще раз. Цього разу…
Мушу йти, чуваче. Мушу йти.
-Не можу. -Чому?
Вона мене приб'є.
Та ну.
Але я повернуся.
Я повернусь і ми зробимо все, що ви тут зазвичай поробляєте.
Що ви тут робите?
Нічого. Рибалимо.
Брешеш.
Я серйозно. Насправді
наступні 8-12 тижнів я чекатиму на лист.
Що за лист?
Я запитував записи.
«Ґайст», пригадуєш?
А, так.
Тобто я міг би…
Міг би просто поїхати туди.
Ти серйозно?
А чом би й ні?
Я глянув. Це якісь три години звідси.
А якби я приїхав туди й такий: «Привіт! Я Волтер Круз.
Маю кілька запитань, чорт забирай». Що б вони робили?
Не знаю. Подзвонили б копам?
Це тебе не бісить?
Що?
Вони поводяться з нами так, наче ми ніщо.
Я прийшов поставити одне запитання.
Вони про нас забувають? І нам це треба терпіти? Та ну, до біса!
Я цього лайна не терпітиму.
Випиймо ще.
Я думав, що тобі треба йти.
Хочу тобі дещо показати. Ходімо.
Це Кросбі, він був нашим механіком і клятим збоченцем.
Ґонсалез був нашим медиком.
І Голмен.
Ти мені його нагадуєш.
Чим?
Не знаю. Тихий такий.
Він був снайпером. Ти знаєш, які вони.
От чорт.
Ти чого?
Це була моя спеціальність. Снайпер.
Чорт забирай.
Я любила того хлопця, чуваче.
Він не повернувся?
Повернувся. Усі ми повернулись.
А тоді що?
Кросбі застрелили копи.
Ґонсалез — у психлікарні.
А Голмен…
Голмен наклав на себе руки.
Господи! Що сталося?
Він мав запитання.
Він хотів знати, чому він був там, що він там робив.
Немає хорошої відповіді на таке лайно, але він все запитував.
Тобто як я?
Це інше.
Колупатимеш далі — почне кровити.
-Я тобі клянуся… -Я не піду на вірну смерть.
-Це не мій варіант. -Голмен теж так казав.
Був не його варіант, а потім раптом став його.
Голмен.
Скільки в нього було виїздів?
Два, здається.
Який його рекорд?
Що ти маєш на увазі?
Найбільшу дальність пострілу. Він точно про це патякав.
А, так, звісно. Тисяча сто метрів.
Тисяча сто метрів?
Так, ти правий. Він постійно патякав про це.
Що ж… Це сумна історія.
Тому я б не радила зациклюватися.
А я, мабуть, таки буду.
Усе ще хочеш туди поїхати?
Так, хочу.
Волтере, послухай…
Якого біса це тебе обходить?
-Мене? Я не… -Що тобі до того?
Та мені байдуже, куди ти підеш. Я…
Хтось мені бреше, ясно?
Зі мною щось сталось і я, чорт забирай, не знаю, що саме.
Але в «Ґайст» знають.
Я ж кажу, ті записи…
Я поїду й дізнаюся.
Ти не відмовиш мене, ясно?
Волтере, я лиш хочу допомогти…
Допомогти?
Так, ти можеш допомогти. Відчепися від мене, чорт забирай.
214 - ПОГОДЖУЮСЯ СПЛАТИТИ ЗАЗНАЧЕНУ СУМУ
От лайно.
Що ти йому сказала, сонце?
Пішов ти!
О, ні, ти не…
МІСЦЬ НЕМАЄ
Привіт, люба.
Привіт, ти вже на шляху додому?
Ні.
Він хотів випити, а я не змогла відмовити.
Доведеться заночувати тут.
Ти п'яна.
Так. Як ти здогадалася?
Ну, головне, що все гаразд. Це ж так?
Так. Усе…
Алло.
Як минув день? Як там справи?
День божевільний. А ти, до слова, забрала мій ролик.
Алекс.
Так, люба. Я… Вибач мені.
Ні, ти мала рацію.
Усе пройшло справді добре. Він мені не знадобився.
Це чудово. Справді чудово.
І ще я хотіла вибачитися за вчора.
Усе добре. Не треба про це.
Ні, я хочу. Річ у тім…
Мені важко повірити в те, що все буде добре.
Я завжди передчуваю щось жахливе,
щось, чого ми не передбачили.
-І це… -Цього не станеться.
Не станеться.
Я не дозволю.
Я знаю.
Слухай, завтра побачимось.
-Я люблю тебе. -Я теж тебе люблю.
Добре.
Бувай.
ЛИШЕ ДЛЯ ДОСЛІДІВ
Перевірка ціни, каса 50, перевірка ціни, друга каса.
Агов, як ви?
Як ви, пані? Усе гаразд?
Так, усе добре.
Це все?
Так. Решти не треба, дякую.
-Ось. -Дякую.
Гарного вечора.
Агов, Денні, тебе викликають. Денні, тебе викликають.
Переклад субтитрів: Катя Нікішова