‫אחת...‬
‫שתיים...‬
‫שלוש...‬
‫ארבע...‬
‫חמש...‬
‫שש...‬
‫שבע...‬
‫שמונה...‬
‫תשע...‬
‫עשר.‬
‫אחי, אתה אוהב חוברות קומיקס?‬
‫לא ממש. לא.‬
‫יש לך כדור "אטנט"?‬
‫קרוז, וולטר! יש לך מבקרת.‬
‫- מי זאת? - איזו אישה.‬
‫אישה? זאת אימא שלי?‬
‫לא נראה לי.‬
‫הומקאמינג‬
‫זה חובה?‬
‫לפי התקנות.‬
‫אז כתוב פה שתקפת מחשב.‬
‫סליחה, מי את?‬
‫אני ג'קי.‬
‫היי, וולטר. אני מחיילים-למען-חיילים.‬
‫חיילים-למען-חיילים ג'קלין קליקו - עו"ד‬
‫המחלקה לחיילים משוחררים?‬
‫לא. אנחנו עצמאיים. על בסיס מתנדבים.‬
‫אבל הם הודיעו לנו על מצבך.‬
‫תראי, אני מתנצל, טוב? התעצבנתי, איבדתי שליטה...‬
‫אתה לא צריך להתנצל בפניי.‬
‫לא אכפת לי מה עשית. אני פשוט באתי לחלץ אותך.‬
‫לחלץ?‬
‫כן. זה מה שאנחנו עושים.‬
‫שחרור בערבות, מגורים לתקופות קצרות, דברים כאלה.‬
‫חיילים-למען-חיילים.‬
‫בוא נדבר. קדימה. בוא נשב. נדבר.‬
‫מה המלכוד?‬
‫אני אשחרר אותך בערבות, אתה תסכים לעבור הערכה.‬
‫תענה על כמה שאלות.‬
‫ואז אבדוק אם יש שירותים שנוכל להפנות אותך אליהם,‬
‫כדי שזה לא יקרה שוב.‬
‫כן. זה לא יקרה שוב בוודאות, אני מבטיח לך.‬
‫היי, אתה לא הבחור הראשון שנכנס למשרד‬
‫ושכח את הנימוסים שלו. אני עשיתי דברים גרועים בהרבה.‬
‫איזו מין הערכה?‬
‫שיחה. זה קל. אפשר על בירה.‬
‫תראה, מה שלא תחליט...‬
‫אני יכולה לומר דבר אחד?‬
‫בטח.‬
‫כשחזרתי, ידעתי שמשהו אצלי לא בסדר,‬
‫אבל לא הצלחתי להסביר לאף אחד.‬
‫זה היה כאילו האנשים סביבי שמרו סוד.‬
‫כאילו היינו בסרט.‬
‫וכולם ידעו שאנחנו בסרט, חוץ ממני.‬
‫אבל מה שלמדתי‬
‫זה שזה קורה לכולנו כמעט.‬
‫המחשבות הדפוקות שאתה חושב עכשיו,‬
‫מה שאתה מרגיש, אתה לא לבד.‬
‫ואתה לא משוגע.‬
‫אתה פשוט חווה תגובה שפויה לחלוטין‬
‫לנסיבות דפוקות. זה הכול.‬
‫הנסיבות באמת דפוקות.‬
‫ובאתי עד לכאן באוטובוס.‬
‫אני אפילו לא יודעת איפה אנחנו עכשיו.‬
‫אז אתה מוכן בבקשה לשתות איתי בירה?‬
‫כן. בטח.‬
‫פרק 5: מטרים‬
‫כמה זמן לדעתך?‬
‫אתה רוצה להשתמש בכלים ידניים?‬
‫- אני ממש רוצה להשתמש בכלים ידניים. - בסדר.‬
‫צריך לרדת עד השורשים.‬
‫טוב, אז זה ייקח יותר זמן. בשביל כל זה...‬
‫שבועיים?‬
‫אל תפשוט לי את העור פה, הקטור.‬
‫בסדר. 14 יום.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר.‬
‫בואי נזוז מהשמש המזוינת, טוב?‬
‫מה הם עושים?‬
‫הם עוקרים הכול לפני שהיא תוכל לשים על זה יד.‬
‫לאונרד, אנחנו צריכים...‬
‫היי, נשים ממש אוהבות לשרת בקבע, מה?‬
‫אחרי דור או שניים הן נעשות איומות כמו הגברים.‬
‫מה היא אמרה כשעזבתי?‬
‫בונדה?‬
‫כן. בונדה.‬
‫זה מה שרציתי לדבר איתך עליו.‬
‫אל תתחילי עם השרטוטים או עם מה שזה לא יהיה.‬
‫אנחנו מתמודדים פה עם השרפה.‬
‫זה לא שרטוט.‬
‫מה זה?‬
‫צו מניעה.‬
‫מה זה לעזאזל צו מניעה?‬
‫חבר'ה! אתם צריכים להפסיק!‬
‫הקטור!‬
‫תפסיק!‬
‫"טכנולוגיה צבאית קריטית"? על מה הם מדברים?‬
‫הגרגר.‬
‫הגרגרים? זה... אסור להם.‬
‫דיברתי עם המחלקה המשפטית. מותר להם.‬
‫זאת החווה שלי. אני גר פה.‬
‫עדיין תהיה הבעלים של החברה ושל האדמה,‬
‫אבל החומר הזה, המוצר הזה, עכשיו הוא שייך להם.‬
‫למה זה אצלך?‬
‫דיברנו אחרי שהלכת.‬
‫את ובונדה?‬
‫היא הסבירה את המצב.‬
‫בחיי, את גדלת מהר, מה?‬
‫את יכולה לתקוע את זה בתחת.‬
‫או לקחת את זה לפנטגון, או איפה שזה לא יהיה, ולתקוע לה את זה בתחת.‬
‫אני אפנה את השטח הזה.‬
‫הקטור!‬
‫- אסור להם. - לעבודה!‬
‫לאונרד!‬
‫"על כל הצדדים נאסר להשמיד או להסיר..."‬
‫אני יודע לקרוא! אני יודע מה כתוב שם.‬
‫"...צמחים או שיטות ייצור שקשורים לקניין הרוחני."‬
‫- אני לא פוחד מהקניין הרוחני. - אני לא מדברת עליך.‬
‫הקטור, האחרים, הם יישלחו לכלא. זה מה שאתה רוצה?‬
‫ואז היא תכניס את האנשים שלה ותעשה את זה בכל מקרה.‬
‫זה קורה.‬
‫בסדר, טוב. חבר'ה!‬
‫תפסיקו!‬
‫תודה.‬
‫עכשיו, בוא...‬
‫לאונרד, מה אתה עושה?‬
‫אז כל מי שייגע בזה יישלח לכלא, נכון?‬
‫כן.‬
‫אז בסדר...‬
‫לעזאזל עם...‬
‫פאק.‬
‫חייבים להשתמש בכלים הידניים כדי להגיע אל השורש המזוין.‬
‫יש לנו רק הזדמנות אחת. את יודעת את זה.‬
‫אני רק מנקה את הבלגן שלך.‬
‫הסיכומים האלה הם רק בשביל הבוס שלי.‬
‫אתה מוכן?‬
‫כן.‬
‫בסדר. במילים שלך, מה לדעתך הוביל לתקרית במחלקה לחיילים משוחררים?‬
‫כנראה ציפיות לא מציאותיות?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הייתה לי שאלה על הטיפול שלי,‬
‫ומשום מה, חשבתי שהם ייתנו לי תשובה.‬
‫כן, זה היה אופטימי מצדך.‬
‫כן.‬
‫מה היה הטיפול?‬
‫סירבו לומר לי. זאת הייתה הבעיה.‬
‫על מה הייתה השאלה שלך?‬
‫טייסת‬
‫טייסת, מה?‬
‫כן.‬
‫מה היה קוד התפקיד שלך?‬
‫תספר לי מה קרה? אני צריכה את זה לטופס הקטן שלי.‬
‫בסדר, תראי, במחלקה לחיילים משוחררים, איבדתי שליטה.‬
‫אני אשם, טוב? תגידי את זה לבוס שלך.‬
‫- אגיד, אבל אני צריכה... - ובכנות, אני מעריך את השחרור בערבות,‬
‫ואת זה שאכפת לך, באמת,‬
‫אבל אם נמשיך לדבר על זה, אני אתעצבן שוב.‬
‫אז אולי תסמני אותי כ"עבר הערכה", ובמקום תשאול נשתה בירה?‬
‫בטח. אין בעיה.‬
‫- נהדר. - אין שום בעיה.‬
‫שלוש עשרה-אף-אי-4. קוד התפקיד שלי.‬
‫סיוע ארטילרי?‬
‫גדוד שלוש ברגימנט 187, רקסאן ברזל.‬
‫זה קטלני.‬
‫הייתי הבחורה של היחידה.‬
‫הייתי אחראית על הקשר,‬
‫וחשבו שאכשל, אבל נעשיתי ממש טובה בזה.‬
‫ה"זן" של זרימת המידע.‬
‫"מה אני יודעת, מי צריך לדעת את זה?"‬
‫ואז הוצבתי בסוריה.‬
‫לעזאזל!‬
‫ירינו פגזים ממרחק 30 ק"מ.‬
‫היינו רחוקים כל כך מהפעילות שהיינו בעיקרון ג'ובניקים.‬
‫- פטריות שהשאירו בחשכה... - ושהאכילו בחרא.‬
‫כן.‬
‫ואז הגעתי הביתה.‬
‫ומצאתי את עצמי יושבת בדירה מתחת לכביש מהיר, מאחורי חנות לחיות.‬
‫ריהוט שכור מזוין. לבד.‬
‫החלום האמריקני, אחותי.‬
‫בדיוק.‬
‫כל היום, כלומר כל היום, ניקיתי את הדירה.‬
‫ואז הייתי יוצאת, משתכרת, חוזרת ומאבדת את ההכרה.‬
‫שוב ושוב. שוב ושוב.‬
‫עד שיום אחד אני פשוט...‬
‫אני...‬
‫מה קרה?‬
‫נסעתי לחדר כושר, ואיזה גבר עם "גולגול" בשיער חתך אותי.‬
‫קוקו סמוראי כזה?‬
‫- בדיוק. - אלוהים!‬
‫אז נעצרתי לידו, להעמיד אותו על טעותו,‬
‫והבן זונה אפילו לא פתח חלון.‬
‫אז מצאתי את עצמי נוסעת במהירות 180 קמ"ש, רודפת אחרי הטסלה שלו.‬
‫ולמזלו, המכוניות האלה מהירות.‬
‫התחרפנת, מה?‬
‫כן! המשטרה נאלצה לעצור אותי עם פס מסמרים.‬
‫ואפילו אז, אני כאילו, "אני שירתי.‬
‫"לבחור יש 'גולגול'.‬
‫"מה, אתם תכלאו אותי על כך שאני נוהגת בזמן שאני חיילת משוחררת?"‬
‫בטח. הם ניסו להיכנס בי על זה שהבטתי בצג.‬
‫זה הכול?‬
‫לא בדיוק.‬
‫שומר הגיע, אמר לי להוריד אותו.‬
‫אחר כך חברו הקטן התגנב מאחוריי,‬
‫והכול התחרפן.‬
‫בשלב הבא, כפתו אותי באזיקון מזוין.‬
‫אחד מהם נתן לי עלון על סיוע להפרעת דחק פוסט-טראומטית‬
‫בגלל ה"תקרית שהפעילה אצלי משהו".‬
‫תסתכלי. תראי.‬
‫שיט!‬
‫ישן גרוע? טרוד? עצוב? מדוכא?‬
‫- לא המצאת את זה. - איך אפשר להמציא את זה?‬
‫אז מה הופיע על הצג?‬
‫אני לא יודע. לא ראיתי.‬
‫אבל כן היה כתוב שעברתי טיפול במקום הזה.‬
‫גייסט?‬
‫זה מה שהם אמרו, כן.‬
‫מה זה אומר? איזה מין טיפול?‬
‫אני לא יודע.‬
‫היחידה שלי נפגעה שם ממטען מאולתר.‬
‫אני והחבר שלי, שרייר, והבחור הזה, לסקי.‬
‫מאז יש לי...‬
‫חור גדול במקום עולם שלם.‬
‫אז אתה לא זוכר את המקום הזה?‬
‫לא.‬
‫כלומר, זה די מה שרציתי לראות.‬
‫חשבתי שאם אולי אשיג מידע...‬
‫תתחיל למצוא היגיון בכול.‬
‫כן. מחשבה אופטימית, נכון?‬
‫אילו ידעת על חצי מהחרא שראיתי, מאיבוד רשומות ועד ניהול לקוי,‬
‫זה פשוט לא בסדר.‬
‫הם לא יודעים מה הם עושים שם.‬
‫- בלגן מוחלט. - כן, אני יודע,‬
‫אבל עברתי ניתוח. כלומר, אמי, היא... היא אמרה לי ש...‬
‫כשרק חזרת?‬
‫כן.‬
‫הכול היה מטושטש אצלי בשבועות הראשונים.‬
‫גם אצלי. אבל היא כן אמרה את זה.‬
‫כן. אבל אולי היא ניסתה להפחיד אותך.‬
‫כלומר, תחשוב על זה. קיבלת מכה בראש,‬
‫ההרגשה שלך השתפרה, אולי תחזור.‬
‫אבל אם היא תגיד שעברת ניתוח מוח,‬
‫ששקעת במין תרדמת,‬
‫אולי תישאר במקום שבו היא יודעת שתהיה מוגן.‬
‫זה נשמע כמוה?‬
‫מה, לשקר לי לטובתי האישית?‬
‫קצת, כן.‬
‫אלוהים!‬
‫מה אם באמת סתם קיבלתי מכה בראש?‬
‫אני מתחרפן בלי סיבה.‬
‫תראה, אתה מבזבז את הזמן שלי.‬
‫- מה? - בקושי פישלת.‬
‫אתה בחור ממש נהדר שעבר עליו יום קשה. זה הכול.‬
‫אז מה? תכתבי את זה בטופס?‬
‫כמובן. בעונג רב.‬
‫זאת החברה שלי. דורשת הרבה.‬
‫אני חייבת לענות. תכף אשוב.‬
‫- היי! - הוא לוח חלק, טמפל.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הרשומות שביקש. הוא אפילו לא מכיר את המילה "הומקאמינג".‬
‫אני לא מבינה.‬
‫הוא חיפש משהו אחר.‬
‫הוא בלתי מזיק לחלוטין. הוא כזה מתוק.‬
‫- הוא אמר משהו ש... - זה נגמר, טמפל.‬
‫מה המצב שם? איך לאונרד קיבל את זה?‬
‫זה לא משנה. הוא קיבל את זה.‬
‫בסדר. תשמעי אותך!‬
‫אספר לך על זה אחר כך.‬
‫לעזאזל, בונדה בדרך. אני מאחרת.‬
‫בסדר, טוב. נדבר בקרוב.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫"עורות" מלון ואוכל זה לא סתם צ(י)פוי‬
‫בסדר.‬
‫סיבוב אחד נוסף?‬
‫הבחורה שלי עצבנית. אני חייבת ללכת. הלוואי...‬
‫לא. את קנית לי משקה, אני חייב לקנות לך משקה.‬
‫אני קובע את החוקים.‬
‫בנוסף, גם ככה האוטובוס יוצא רק בעוד שעה.‬
‫עוד אחד?‬
‫בחייך.‬
‫בסדר, עוד אחד. אבל זהו.‬
‫צמח אחד, מוצר אחד. תפשילו שרוולים‬
‫הי. סליחה, נתקעתי בשיחה.‬
‫מעניין. עם מי?‬
‫עם החברה שלי.‬
‫הכול טוב?‬
‫כן. היא במסע עסקים. היא ביצעה מכירה גדולה.‬
‫נהדר. אז הכול טוב?‬
‫שנלך?‬
‫כן.‬
‫- לצוות החקלאי... - כן?‬
‫יש רעיונות בנוגע להגדלת התוצר, אז אפשר להתחיל מחדש את התוכנית ו...‬
‫זה? לא נעשה את זה.‬
‫גייסט‬
‫אז אוכל לשאול מה תעשו איתו?‬
‫- עם המיץ? - כן.‬
‫מה נראה לך שאנחנו צריכים לעשות איתו?‬
‫כרגע אנחנו מגבילים את עצמנו, לא מתפתחים.‬
‫אנחנו חושבים בקטן מדי על המוצר.‬
‫כזה בזבוז.‬
‫מה?‬
‫את.‬
‫את צריכה לנהל את המקום הזה.‬
‫אבל התוכנית שלכם...‬
‫את יודעת מה? פשוט תפסיקי.‬
‫המוח שלך, הוא רוצה לרוץ פנימה, לסגור הכול.‬
‫"מה אנחנו עושים? מה המוצר?" בלה, בלה, בלה.‬
‫זה פשוט יחנוק יצירתיות.‬
‫בסדר.‬
‫כלומר, בסוף תגמרו עם הרולר, הרעיון של הפרעת הדחק הפוסט-טראומטית בפלורידה.‬
‫כלומר, אלה רעיונות טובים.‬
‫אבל מה אם?‬
‫"מה אם" מה?‬
‫נפתח את הדלת וניתן לעולם המשוגע להיכנס.‬
‫כל מה שיקרה יהיה טוב יותר מכל דבר שאנחנו נמציא.‬
‫אני לא בטוחה שאני מבינה.‬
‫משהו קורה בבית ספר, וכל הילדים מתחרפנים.‬
‫או שברזיל חושבת שאם ימחקו את הטראומה ל-40,000 חזירים,‬
‫הבייקון יהיה טעים יותר.‬
‫בברזיל חושבים את זה?‬
‫אני לא יודעת. אין לי מושג. זאת הפואנטה.‬
‫ובמשרד ההגנה עושים דברים כאלה?‬
‫כשהם יזכו לטעימה מזה, הם יעשו.‬
‫ופשוט נמכור את זה לכולם, ו...‬
‫שהרעיון הכי טוב ינצח.‬
‫זה לא נשמע טוב?‬
‫- את יודעת מה צריך לעשות? - מה?‬
‫לערוך פה מסיבה. את יודעת?‬
‫להזמין את כולם. קונים פוטנציאליים,‬
‫מעצבי דעה, אנשים עם רעיונות.‬
‫להראות להם עד כמה המקום הזה נקי.‬
‫עד כמה הוא ידידותי לסביבה.‬
‫את יודעת? תביאו משקאות, בלונים!‬
‫בלונים?‬
‫את יודעת. שיהיה כיף! את מסוגלת, נכון?‬
‫בטח.‬
‫כאילו, אולי...‬
‫מחרתיים.‬
‫כן, אני יודעת, זה המון. וזה שונה.‬
‫וחווית את אותה השגרה שוב ושוב.‬
‫וככה עובדים רעיונות גדולים, במהירות.‬
‫לפני שהבחור הבא יעשה את זה.‬
‫איך קוראים לחברה שלך?‬
‫- אלכס. - אלכס.‬
‫כן, תזמיני לזה את אלכס.‬
‫היא תכייף, נכון?‬
‫היא ביצעה מכירה גדולה, את תבצעי מכירה גדולה.‬
‫גדולה בהרבה, אני בטוחה.‬
‫ומי יהיה אחראי ליוזמה החדשה הזאת?‬
‫אני.‬
‫יה! זה בטח ממש מציף מבחינתך.‬
‫הראש שלך בטח פשוט מתפוצץ.‬
‫אני פשוט אהיה...‬
‫מעניין כל כך לראות איך כל זה ייגמר.‬
‫- את יודעת, כי... - ונדי,‬
‫אני יודעת שזה מביך. ואם את רוצה לעזוב, אני מבינה.‬
‫אני ממש לא אומרת את זה.‬
‫- אני... - אבל אם תחליטי להישאר,‬
‫תצטרכי לתקן את האישיות שלך או לפחות להסתיר אותה מפניי, טוב?‬
‫כן. מובן. באמת. אני פשוט...‬
‫אני מוכנה לעזור.‬
‫אני אוהבת שאת נוקטת יוזמה.‬
‫תתחילי בכך שתעבירי את ציוד הרולרים מקומה שלוש.‬
‫אני מאמין גדול בערבוביה, בכך שמשנים דברים.‬
‫זה יכול להיות ממש בריא, אז אם אוכל לעשות משהו...‬
‫תוכל. אני צריכה שתתכנן מסיבה.‬
‫נהדר. מתי?‬
‫מחרתיים.‬
‫נהדר.‬
‫ללקוח החדש. אתה יודע, שיהיה... כיף.‬
‫בטח. ומי הלקוח החדש?‬
‫משרד ההגנה?‬
‫כן.‬
‫לדעתי צריך להתקדם בזהירות, נכון?‬
‫בפעם האחרונה שהתעסקנו בדבר כזה,‬
‫- היו לנו כל מיני בעיות... - זה שונה.‬
‫שונה? בסדר.‬
‫טוב, אני מת על זה.‬
‫נשמע כיף. כן.‬
‫אני צריך...‬
‫את רוצה שאחזור עכשיו לריחות?‬
‫אז הגרגרים נשארים?‬
‫נכון.‬
‫זאת תהיה בעיה?‬
‫לאונרד אמר...‬
‫לאונרד לא מעורב בזה.‬
‫- אבל אני... - זאת תהיה בעיה, הקטור?‬
‫ישן גרוע? טרוד? עצוב? מדוכא?‬
‫בום!‬
‫חמישה מתוך חמישה!‬
‫ניסיתי לומר לך.‬
‫את נינג'ה מזורגגת!‬
‫כן, אבא שלי עבד בבר.‬
‫אז זה היה החוג שלי אחרי בי"ס.‬
‫הוא היה ברמן?‬
‫לא. זה היה כאילו...‬
‫המשרד שלו. בכל מקרה, התאמנתי הרבה.‬
‫עוד פעם אחת. הפעם...‬
‫אני חייבת ללכת, בנאדם. חייבת ללכת.‬
‫- אני לא יכולה. - למה?‬
‫היא תהרוג אותי.‬
‫בחייך.‬
‫אבל תראה, אני אחזור.‬
‫אחזור ונוכל לעשות מה שאתם עושים פה.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫לא כלום. הולכים לדוג.‬
‫בחייך.‬
‫אני רציני. כלומר, בעיקרון,‬
‫אחכה ליד תיבת הדואר בשמונה עד 12 השבועות הבאים.‬
‫בשביל מה?‬
‫בקשת הרשומות.‬
‫גייסט, זוכרת?‬
‫אה, כן.‬
‫כלומר, אוכל פשוט...‬
‫אוכל פשוט לנסוע לשם.‬
‫ברצינות?‬
‫למה לא?‬
‫בדקתי את זה. זה כולה שלוש שעות מפה.‬
‫מה אם אצוץ ואומר, "הי. אני וולטר קרוז.‬
‫"יש לי כמה שאלות מזוינות." מה הם יעשו?‬
‫אני לא יודעת, יזעיקו משטרה?‬
‫זה לא מעצבן אותך?‬
‫מה?‬
‫מתייחסים אלינו כאילו אנחנו אפסים.‬
‫הלכתי לשם בשביל שאלה אחת.‬
‫הם פשוט שוכחים מאיתנו? אנחנו אמורים להשלים עם זה? זין על זה!‬
‫אני לא עושה את זה יותר.‬
‫בוא נקנה עוד משקה.‬
‫חשבתי שאמרת שאת צריכה ללכת.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו. בוא.‬
‫זה קרוסבי. הוא היה המכונאי שלנו וסוטה מזוין.‬
‫גונזלס, הוא היה החובש שלנו.‬
‫והולמן.‬
‫אתה מזכיר לי אותו.‬
‫במה?‬
‫אני לא יודעת. שקט כזה.‬
‫הוא היה צלף. אתה יודע איך הם.‬
‫שאני אמות.‬
‫מה?‬
‫זה היה התפקיד המקורי שלי. צלף.‬
‫ברצינות?‬
‫אהבתי אותו.‬
‫מה? הוא לא חזר?‬
‫לא, הוא חזר. כולנו חזרנו.‬
‫ומה אז?‬
‫קרוסבי נורה על ידי שוטרים.‬
‫וגונזלס, הוא במוסד לחולי נפש.‬
‫והולמן...‬
‫הולמן התאבד.‬
‫אלוהים אדירים! מה קרה?‬
‫היו לו שאלות.‬
‫שאלות על למה הוא היה שם, מה הוא עשה.‬
‫אין תשובה טובה לחרא כזה, אבל הוא לא הצליח להפסיק לשאול.‬
‫את מתכוונת, כמוני?‬
‫זה שונה.‬
‫אם לא תפסיק להתעסק עם הפצע הזה, הוא יתחיל לדמם.‬
‫- אני מבטיחה לך... - אבל לא אתאבד, בסדר?‬
‫- זאת לא אפשרות מבחינתי. - זה בדיוק מה שהולמן אמר.‬
‫זו לא הייתה אפשרות מבחינתו. עד שיום אחד אני מניחה שהייתה.‬
‫הולמן.‬
‫כמה פעמים הוא שירת מעבר לים?‬
‫נראה לי שפעמיים.‬
‫מה היה השיא שלו?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הירייה הכי רחוקה? הוא בטח לא הפסיק לדבר על זה.‬
‫כן, כמובן. 1,100 מטרים.‬
‫אלף מאה מטרים?‬
‫כן, אתה צודק. הוא לא הפסיק לדבר על זה.‬
‫טוב, זה סיפור עצוב.‬
‫אז לא כדאי לך לעסוק בזה באובססיביות.‬
‫אולי דווקא כן.‬
‫אז אתה עדיין מתכוון לנסוע לשם?‬
‫כן. אני אסע.‬
‫וולטר, תקשיב לי.‬
‫מה אכפת לך?‬
‫- לי? - למה אכפת לך לאן אני נוסע?‬
‫לא אכפת לי לאן אתה נוסע...‬
‫מישהו משקר לי, טוב?‬
‫משהו קרה לי שם ואין לי מושג מה,‬
‫אבל אני יודע שלגייסט יש מידע.‬
‫אמרתי לך שהרשומות ש...‬
‫לא, אסע לשם ואקבל תשובות.‬
‫ולא תצליחי לשנות את זה, מבינה?‬
‫אני פשוט מנסה לעזור...‬
‫רוצה לעזור?‬
‫ככה תוכלי לעזור לי. פאקינג תתרחקי ממני.‬
‫חדר 214 אני מסכימה לשלם את הנ"ל‬
‫שיט.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫לך תזדיין!‬
‫לא, את...‬
‫אין חדרים פנויים‬
‫היי, מותק.‬
‫היי, את כבר כמעט כאן?‬
‫לא.‬
‫הוא רצה לשתות ולא יכולתי לסרב.‬
‫אאלץ להישאר פה לילה.‬
‫את שיכורה.‬
‫נכון. שמים לב?‬
‫כל עוד הכול בסדר, כן?‬
‫כן. הכול...‬
‫הלו?‬
‫איך היה היום שלך? מה המצב שם?‬
‫די משוגע. ולקחת את הרולר שלי.‬
‫אלכס?‬
‫כן, מותק. אני... מצטערת כל כך.‬
‫לא, צדקת.‬
‫הכול התקדם ממש טוב. ולא הייתי זקוקה לו.‬
‫זה נהדר. זה ממש נהדר.‬
‫ורציתי להתנצל על אתמול בלילה.‬
‫זה בסדר. לא צריך לדבר על זה.‬
‫לא, אני רוצה. פשוט...‬
‫קשה לי להאמין שיהיה בסדר.‬
‫אני תמיד מרגישה כאילו משהו נורא עומד לקרות,‬
‫משהו שלא חשבנו עליו.‬
‫- וזה... - לא יקרה.‬
‫לא יקרה.‬
‫לא אתן לזה לקרות.‬
‫אני יודעת.‬
‫תקשיבי, נתראה מחר.‬
‫- אני אוהבת אותך. - גם אני אוהבת אותך.‬
‫בסדר.‬
‫ביי.‬
‫לשימוש המעבדה בלבד‬
‫בדיקת מחיר, קופה 50, ובדיקת מחיר, קופה 2.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫מה שלומך, גברתי? הכול היה טוב?‬
‫כן, הכול היה טוב.‬
‫זה הכול?‬
‫כן. אני לא צריכה את העודף, תודה.‬
‫- בבקשה. - תודה.‬
‫לילה נפלא.‬
‫היי, דני, צריך אותך בקופות. דני, צריך אותך בקופות.‬ הייתה.‬