Én...
To...
Tre...
Fire...
Fem...
Seks...
Sju...
Åtte...
Ni...
Ti.
Liker du tegneserier?
Ikke egentlig. Nei.
Har du noe Adderall?
Cruz, Walter! Har en gjest.
-Hvem er det? -En dame.
Dame? Er det mamma?
Hadde ikke vært min første gjetning.
HJEMKOMST
Er de nødvendige?
Reglement.
Det står her at du angrep en datamaskin.
Unnskyld, hvem er du?
Jeg er Jackie.
Hei, Walter. Jeg kommer fra Vets4Vets.
VETS 4 VETS JACQUELINE CALICO - VETERANADVOKAT
Er det Krigsveterandepartementet?
Nei. Vi er uavhengige. Kun frivillige.
Men de fortalte oss om situasjonen din.
Jeg beklager. Jeg mistet besinnelsen og kontrollen...
Du trenger ikke beklage overfor meg.
Jeg bryr meg ikke om hva du gjorde. Jeg er her for å få deg ut.
Ut?
Ja. Det er det vi gjør.
Kausjon, kortvarige hjem, slike ting.
Vets4Vets.
Kom igjen. La oss sette oss og ta en prat.
Hva er haken?
Betaler jeg kausjonen, samtykker du til en evaluering.
Svarer på noen spørsmål.
Så ser jeg om det er noen tjenester jeg kan henvende deg til,
så dette ikke skjer igjen.
Ja. Dette vil definitivt ikke skje igjen, det lover jeg deg.
Du er ikke den første som har gått inn på et kontor
og glemt manerene dine. Jeg har gjort mye verre ting.
Hva slags evaluering?
En samtale. Enkle greier. Vi kan ta det over en øl.
Uansett hva du bestemmer deg for...
Kan jeg si noe?
Klart.
Da jeg kom tilbake, visste jeg at noe var galt med meg,
men jeg kunne ikke forklare det for noen.
Det var som om folkene rundt meg hadde en hemmelighet.
Som om vi var i en film.
Og alle visste vi var i en film, bortsett fra meg.
Men det jeg lærte,
er at dette skjer med nesten alle.
De syke tankene du tenker akkurat nå,
det du føler, du er ikke alene.
Og du er ikke gal.
Du har bare en helt tilregnelig reaksjon
på syke omstendigheter. Det er alt.
Omstendighetene er syke.
Og jeg tok en buss helt hit.
Jeg vet ikke engang hvor pokker vi er akkurat nå.
Så kan du være så snill og ta en øl med meg?
Ja. Klart.
EPISODE FEM METER
Hvor lenge tror du?
Skal vi bruke håndredskapene?
-Visst pokker vil jeg det. -Greit.
Må komme ned til røttene.
Det vil ta lenger tid. For alt dette...
To uker?
Ikke prøv å svindle meg, Hector.
Greit. Fjorten dager.
God morgen.
Morgen.
La oss komme oss ut av solen, hva?
Hva gjør de?
De river opp alt før hun kan få fatt i det.
Leonard, vi må...
Kvinner har virkelig funnet seg til rette i militæret, hva?
Om et par generasjoner er de like ille som menn.
Hva sa hun da jeg dro?
Bunda?
Ja. Bunda.
Det var det jeg ville snakke med deg om.
Ikke nå med skissene.
Vi leker med ilden her.
Dette er ingen skisse.
Hva er det?
Et pålegg.
Hva pokker er et pålegg?
Folkens! Dere må stoppe!
Hector!
Stopp!
"Kritisk militærteknologi"? Hva snakker de om?
Bæret.
Bærene? De kan ikke gjøre dette.
Jeg snakket med rettsavdelingen. Det kan de.
Det er min gård. Jeg bor her.
Du vil fortsatt eie selskapet og eiendommen,
men dette materialet, dette produktet, tilhører dem nå.
Hvorfor har du dette?
Vi snakket etter du dro.
Du og Bunda?
Hun forklarte situasjonen.
Du ble fort voksen, hva?
Du kan stappe det opp i ræva di.
Eller ta det med til Pentagon og stikke det opp i ræva hennes.
Jeg skal rydde denne jorda.
Hector!
-Det kan de ikke. -Sett i gang!
Leonard!
"Alle innblandede nektes å ødelegge eller fjerne..."
Jeg kan lese! Jeg vet hva som står der.
"...plantene eller redskapene som er knyttet til åndsretten."
-Jeg er ikke redd for åndsretten deres. -Jeg snakker ikke om deg.
Hector, resten av dem, de havner i fengsel. Vil du det?
Så henter hun sine egne folk og gjør det uansett.
Dette kommer til å skje.
Greit. Folkens!
Avslutt!
Takk.
Nå, la oss...
Leonard, hva gjør du?
Alle som rører dette, havner i fengsel, ikke sant?
Ja.
Greit.
Elendige...
Svarte.
Man må bruke håndredskapene for å komme til roten!
Vi får ett forsøk. Det vet du.
Jeg rydder bare opp i rotet ditt.
Disse notatene er bare til sjefen min.
Er du klar?
Ja.
Greit. Med egne ord, hva føler du førte til hendelsen ved KD?
Urealistiske forventninger, kanskje?
Hva mener du?
Jeg hadde et spørsmål om behandlingen min,
og jeg trodde de ville svare på det.
Ja, det var optimistisk av deg.
Ja.
Hva var behandlingen?
De ville ikke si det. Det var problemet.
Hva gjaldt spørsmålet?
LUFTFORSVARET
Luftforsvaret, hva?
Ja.
Hva var tjenestefeltet ditt?
Vil du fortelle meg hva som skjedde? Jeg må skrive det i skjemaet mitt.
Jeg mistet kontrollen nede på KD-kontoret.
Det er min skyld. Det kan du fortelle sjefen din.
-Ja, men jeg trenger... -Og jeg setter pris på kausjonen.
Og jeg setter pris på interessen.
Men om vi fortsetter å snakke om dette, blir jeg bare sint igjen.
Så kan du markere meg som "evaluert", så tar vi en øl i stedet?
Klart. Ikke noe problem.
-Flott. -Ikke i det hele tatt.
Tretten-F-E-fire, tjenestefeltet mitt.
Artillerisupport?
Tredje bataljon, 187. infanteriregiment, Iron Rakkasans.
Det er beintøft.
Jeg var dama i enheten.
De satte meg til kommunikasjon,
og jeg var ment å stryke, men jeg ble svært god til det.
Freden ved informasjonsflyt.
"Hva vet jeg, hvem trenger å vite det?"
Så ble jeg sendt til Syria.
Pokker!
Vi slapp rakettprosjektiler 30 km unna.
Vi var så langt unna fronten at vi praktisk talt var fobbiter.
-Sopp i mørket... -Uten å få noe.
Ja.
Så kom jeg hjem.
Så havnet jeg i en leilighet under en motorvei, bak en Petco.
Innleid møblement. Alene.
Den amerikanske drømmen.
Nettopp.
Jeg pleide å bruke hele dagen på å gjøre rent der.
Så gikk jeg ut og ble full, kom tilbake og sloknet.
Om og om igjen.
Helt til jeg en dag...
Jeg...
Hva skjedde?
Jeg kjørte til gymmen og en fyr med hårknute avskar meg.
En sånn samuraiknute?
-Nettopp. -Himmel!
Jeg kjører bort til ham for å forklare feilens hans,
og kødden ville ikke engang åpne vinduet.
Så kjørte jeg plutselig i 180, på jakt etter Teslaen hans.
Heldigvis for ham er de bilene raske.
Du ble tatt, hva?
Ja! Politiet måtte stoppe meg med en spikermatte.
Og selv da sa jeg: "Jeg tjente i militæret.
"Fyren har en hårknute.
"Vil dere sperre inne en veteran for kjøring?"
De prøvde å ta meg for å se på en skjerm.
Er det alt?
Ikke akkurat.
Vakten kommer, ber meg om å slippe den.
Så sniker vennen hans seg opp bak meg,
og så tar det av.
Plutselig er hendene mine bundet.
En av dem gir meg en brosjyre for PTSD-behandling
for den "utløsende hendelsen jeg nettopp opplevde".
Se her.
Svarte!
SØVNPROBLEMER? ANGST? TRIST? DEPRIMERT?
-Du diktet ikke dette opp. -Hvordan kan noen gjøre det?
Hva sto det på skjermen?
Jeg vet ikke. Jeg så det ikke.
Men de ga meg behandling på et sted.
Geist?
Ja, det var det de sa.
Hva betyr det? Hva slags behandling?
Jeg vet ikke.
Enheten min ble truffet av en bombe da jeg var der.
Jeg og kompisen min, Shrier, og Lesky.
Helt siden har jeg hatt et...
Et stort hull der verden var.
Husker du ikke dette stedet?
Nei.
Det var det jeg ønsket å se.
Jeg tenkte at hvis jeg kunne skaffe litt informasjon...
Alt ville begynne å gi mening.
Ja. Optimistisk, hva?
Om du visste halvparten av hva jeg har sett fra mistede dokumenter til vanstyre
til rett og slett galt.
De aner ikke hva de driver med der borte.
-Det er totalt kaos. -Ja, jeg vet det,
men jeg ble operert. Mamma fortalte meg det...
Da du kom tilbake?
Ja.
Alt var tåkete for meg de første ukene.
For meg også. Men hun sa det.
Ja, men kanskje hun prøvde å skremme deg.
Tenk etter. Du slår deg i hodet,
du føler deg bedre, så kanskje du drar tilbake.
Om hun forteller deg at du hadde en hjerneoperasjon
og du var i en slags koma,
holder du deg kanskje der hun vet du er trygg.
Høres det ut som henne?
Lyve for meg, til mitt eget beste?
Ja, litt.
Himmel!
Hva om jeg virkelig bare slo meg i hodet?
Jeg gjør meg selv sprø uten grunn.
Hør her, du kaster bort tiden min.
-Hva? -Du er knapt forskrudd.
Du er en flott fyr som hadde en tøff dag. Det er alt.
Vil du skrive det i skjemaet ditt?
Selvsagt. Med glede.
Det er dama mi. Oppmerksomhetssyk.
Jeg må ta den. Er snart tilbake.
-Hei! -Han er helt blank.
Hva mener du?
Forespørselen. Han kjenner ikke ordet "Homecoming".
Jeg skjønner det ikke.
Han lette etter noe annet.
Han er helt harmløs. Han er kjempeskjønn.
-Sa han noe som... -Det er over, Temple.
Hvordan går det der? Hvordan taklet Leonard det?
Spiller ingen rolle. Han taklet det.
Ok. Hør på deg!
Jeg forteller deg om det senere.
Søren, Bunda kommer. Jeg er sent ute.
Greit. Vi snakkes snart.
-Ha det. -Ha det.
SKINS INN & EATS VI ER SKRELLENDE GODE
Greit.
En runde til?
Jenta mi er forbannet. Jeg må stikke. Skulle ønske jeg...
Nei. Du spanderte en på meg, jeg må spandere på deg.
Jeg lager reglene.
Dessuten drar ikke bussen før om en time.
Én til?
Kom igjen.
Ok, én til. Men det er alt.
ÉN PLANTE, ETT PRODUKT. RULL OPP ERMENE
Beklager, jeg satt i telefonen.
Interessant. Med hvem?
Kjæresten min.
Alt i orden?
Ja. Hun er på forretningsreise. Hun ordnet nettopp et stort salg.
Flott. Så, alt i orden?
Skal vi?
Ja.
-Ag-teamet... -Ja?
...har noen ideer om økt vekst, så du kan starte programmet på nytt...
Det? Vi gjør ikke det.
Kan jeg spørre hva du vil gjøre med den?
-Saften? -Ja.
Hva synes du vi burde gjøre med den?
Nå er vi i en boks, et ekkokammer.
Vi tenker altfor smått om produktet.
Så bortkastet.
Hva da?
Deg.
Du burde styre dette stedet.
Så planen din er...
Vet du hva? Bare slutt.
Jeg vet du ønsker å skynde deg, få alt på stell.
"Hva skal vi gjøre? Hva er dette produktet?"
Det vil bare kvele kreativiteten.
Ok.
Du vil ende opp med rullen, den PTSD-greia nede i Florida.
Det er gode ideer.
Men hva om?
"Hva om" hva?
Vi åpner døren og slipper den gale verdenen inn.
Hva som enn skjer, vil bli bedre enn alt vi finner på.
Jeg vet ikke om jeg forstår.
Noen skjer på en skole og alle barna får panikk.
Eller Brasil tror at om de avtraumatiserer 40 000 griser,
vil baconet smake bedre.
Tror Brasil det?
Jeg vet ikke. Jeg aner ikke. Det er poenget.
Gjør Forsvarsdepartementet slike ting?
Når de får smaken på det, vil de det.
Og vi bare selger det til hvem som helst, og...
Lar den beste ideen vinne.
Høres ikke det bra ut?
-Vet du hva vi burde gjøre? -Hva da?
Vi burde ha en fest her. Ikke sant?
Inviter alle. Potensielle kjøpere,
influensere, folk med ideer.
Bare vise dem hvor rent dette stedet er.
Hvor utrolig miljøvennlig det er.
Skjønner du? Skaff drinker og ballonger!
Ballonger?
Gjør det morsomt! Du klarer vel det?
Klart.
Kanskje...
I overmorgen.
Ja, jeg vet det er mye. Og det er annerledes.
Og du har gått i samme spor, om og om igjen.
Og det er slik store ideer virker, raskt.
Før nestemann gjør det.
Hva heter kjæresten din?
-Alex. -Alex.
Ja, inviter Alex til festen.
Hun ville ha kost seg, hva?
Hun gjorde det nettopp bra, og du vil gjøre det samme.
Sikkert enda bedre.
Hvem vil lede dette nye foretaket?
Jeg.
Hjelpe meg! Dette må føles overveldende for deg.
Hodet ditt eksploderer sikkert.
Jeg er bare...
Jeg er interessert i å se hvordan dette blir.
-Du vet, fordi... -Wendy...
...jeg vet dette er pinlig. Og om du vil slutte, skjønner jeg det.
Det er ikke det jeg sier.
-Jeg bare... -Men om du blir,
må du fikse personligheten din eller iallfall skjule den for meg, ok?
Ja. Forstått. Virkelig. Jeg bare...
Jeg er klar til å hjelpe.
Jeg elsker hvor proaktiv du er.
Du kan starte med å hente rullegreiene fra tredje etasje.
Jeg tror sterkt på forandringer.
Det kan være sunt, så om det er noe jeg kan gjøre...
Det er det. Du må planlegge en fest.
Flott. Når?
I overmorgen.
Flott.
For den nye klienten. Du vet, gjøre den... morsom.
Absolutt. Og hvem er den nye klienten?
Forsvarsdepartementet?
Ja.
Jeg tror vi burde trå varsomt.
Sist vi involverte oss i noe som dette,
-fikk vi masse problemer... -Dette er annerledes.
Annerledes. Nemlig.
Jeg elsker det.
Høres gøy ut. Ja.
Burde jeg...
Skal jeg gå tilbake til parfymeavdelingen?
Bærene blir altså?
Det stemmer.
Blir det problematisk?
Leonard sa...
Leonard er ikke involvert i dette.
-Men jeg... -Blir dette problematisk, Hector?
SØVNPROBLEMER? ANGST? TRIST? DEPRIMERT?
Bang!
Det er fem av fem!
Jeg prøvde å si det til deg.
Du er en pokkers ninja!
Ja, pappa jobbet i en bar.
Dette var praktisk talt valgfaget mitt.
Var han bartender?
Nei. Det var på en måte...
Kontoret hans. Uansett, jeg fikk mye trening.
Én gang til. Denne gangen...
Jeg må stikke.
-Jeg kan ikke. -Hva?
Hun kommer til å drepe meg.
Kom igjen.
Men jeg kommer tilbake.
Da kan vi gjøre hva enn dere gjør her.
Hva gjør dere her?
Ingenting. Drar på fisketur.
Slutt.
Jeg mener det.
Jeg kommer til å vente ved postkassen de neste åtte til tolv ukene.
På hva?
Journalforespørsel.
Geist, husker du?
Å, ja.
Jeg kan jo bare...
...kjøre ned dit.
Mener du det?
Hvorfor ikke?
Jeg undersøkte. Det er bare tre timer unna.
Hva om jeg bare dukket opp? "Hei, jeg er Walter Cruz.
"Jeg har noen spørsmål." Hva vil de gjøre?
Jeg vet ikke, ringe politiet?
Gjør det deg aldri forbannet?
Hva da?
De behandler oss som om vi er verdiløse.
Jeg dro ditt med ett spørsmål.
De bare glemmer oss? Vi skal bare godta det? Glem det!
Jeg er ferdig med den dritten.
La oss ta én til.
Jeg trodde du sa du måtte gå.
Jeg vil vise deg noe. Kom igjen.
Dette er Crosby, den perverse mekanikeren vår.
Gonzalez, sanitetssoldaten vår.
Og Holman.
Du minner meg om ham.
Hvordan da?
Jeg vet ikke. Ganske stille.
Han var skarpskytter. Du vet hvordan de er.
Visst pokker.
Hva?
Det var mitt opprinnelige tjenestefelt. Skarpskytter.
Tuller du?
Jeg var glad i ham.
Klarte han seg ikke?
Jo. Det gjorde vi alle.
Og så?
Crosby ble skutt av politiet.
Gonzalez er på psykiatrisk.
Og Holman...
Han tok livet sitt.
Himmel! Hva skjedde?
Han hadde spørsmål.
Spørsmål om hvorfor han hadde vært der, hva han hadde gjort.
Det er ingen gode svar på slikt, men han sluttet ikke å spørre.
Hva mener du, som meg?
Det er annerledes.
Om du fortsetter å pirke borti dette, vil det begynne å blø.
-Jeg lover deg... -Jeg tar ikke livet mitt, ok?
-Det er ikke et alternativ. -Det er nøyaktig det Holman sa.
Det var ikke et alternativ for ham. Helt til det var det, tydeligvis.
Holman.
Hvor mange turer hadde han?
To, tror jeg.
Hva var rekorden hans?
Hva mener du?
Hans lengste skudd. Han snakket sikkert stadig om det.
Ja, selvsagt. 1100 meter.
Elleve hundre meter?
Ja, du har rett. Han sluttet aldri å snakke om det.
Det er en trist historie.
Så du burde ikke være besatt av dette.
Kanskje jeg burde det.
Så du vil likevel dra dit?
Ja. Det vil jeg.
Walter, hør på meg...
Hva pokker bryr det deg?
-Jeg... -Hva bryr det deg hvor jeg drar?
Jeg bryr meg ikke om hvor du drar. Jeg...
Noen lyver for meg, ok?
Noe skjedde med meg der borte, og jeg vet ikke hva det er,
men jeg vet at Geist vet det.
Jeg sa jo at journalene...
Jeg drar dit, og jeg skal få svar.
Ingenting du sier vil endre det, forstår du?
Jeg prøver bare å hjelpe...
Vil du hjelpe?
Du kan hjelpe meg ved å holde deg unna meg.
214 JEG SAMTYKKER I Å BETALE NEVNTE SUM
Svarte.
Hva sa du til ham?
Drit og dra!
Nei, du...
INGENTING LEDIG
Hei, vennen.
Hei, er du nesten hjemme?
Nei.
Han ville drikke, og jeg kunne ikke si nei.
Jeg må bli her i natt.
Du er full.
Ja. Merker du det?
Så lenge alt er i orden?
Ja. Alt er...
Hallo?
Hvordan var dagen din? Hvordan går det der?
Ganske vilt. Og du tok rullen min, vet du.
Alex?
Ja, vennen. Jeg er lei for det.
Nei, du hadde rett.
Alt gikk veldig bra. Og jeg trengte den ikke.
Det er flott. Veldig bra.
Og jeg ville si unnskyld for i går kveld.
Det er greit. Vi trenger ikke snakke om det.
Nei, jeg vil snakke. Det er bare...
Det er vanskelig for meg å tro at ting kommer til å gå bra.
Jeg føler alltid at noe grusomt er i ferd med å skje,
noe vi ikke har tenkt på.
-Og det... -Det vil det ikke.
Det vil det ikke.
Jeg lar det ikke skje.
Jeg vet det.
Hør her, vi sees i morgen.
-Jeg elsker deg. -Elsker deg, også.
Ok.
Ha det.
KUN FOR BRUK PÅ LABEN
Prissjekk kasse 50, og prissjekk kasse to.
Hei, hvordan går det?
Står til? Fant du alt du trenger?
Ja, det gjorde jeg.
Er det alt?
Ja. Jeg trenger ikke vekslepengene, takk.
-Vær så god. -Takk.
Ha en flott kveld.
Danny, vi trenger deg ved inngangen. akk.