Jeden...
Dva...
Tři...
Čtyři...
Pět...
Šest...
Sedm...
Osm...
Devět...
Deset.
Kámo, máš rád komiksy?
Ani ne. Ne.
Máš nějakej Adderall?
Cruz, Walter! Máš návštěvu.
-Kdo to je? -Nějaká dáma.
Dáma? Je to moje máma?
Tak to si nemyslím.
Je tohle nutný?
Předpisy.
Tak, píšou tady, že jsi napadl počítač.
Promiňte, ale kdo jste?
Jsem Jackie.
Ahoj, Waltere. Jsem z Vets4Vets.
JACQUELINE CALICOVÁ, OBHÁJCE VETERÁNŮ
Odbor veteránů?
Ne. Jsme nezávislí. Dobrovolníci.
Ale informovali nás o tvojí situaci.
Hele, omlouvám se, praskly mi nervy.
Klid. Mně se nemusíš omlouvat.
Je mi fuk, cos udělal. Chci tě jenom dostat ven.
Ven?
Jo. To my děláme.
Přispíváme na kauci, krátkodobý ubytování a tak.
Veteráni veteránům.
Promluvme si. No tak, sedni si. Pokecáme.
V čem je háček?
Zaplatím kauci, napíšu hodnotící zprávu.
Odpovíš na pár otázek.
Uvidíme, jestli nenabízíme nějakou službu, co ti pomůže,
aby se tohle už nestalo.
Jo. To se určitě už nestane, slibuju.
Nejsi první, co šel do tý kanceláře
a zapomněl na vychování. Já dělala horší.
A ta hodnotící zpráva?
Jen rozhovor. Pohoda. Můžeme ji napsat u piva.
No, ať už se rozhodneš jakkoliv...
Můžu ti něco říct?
Jasně.
Když jsem se vrátila, věděla jsem, že se mnou něco je.
Ale nešlo to vysvětlit.
Jakoby lidi kolem mě měli tajemství.
Jakoby to byl film.
A všichni kolem to věděli, až na mě.
Ale zjistila jsem,
že se nám to děje skoro každýmu z nás.
Ty hrozný myšlenky, co teď máš,
co teď cítíš, nejsi v tom sám.
A nejsi blázen.
Máš naprosto normální reakci,
na šílený okolnosti. To je celý.
Ty okolnosti jsou šílený.
A já jsem jela autobusem až sem.
Ani nevím, kde to kurva jsme.
Tak zašel bys se mnou, prosím, na jedno pivo?
Jo. Jasně.
EPIZODA PÁTÁ METRY
Jak tak dlouho?
Máme to dělat ručním nářadím?
-To si kurva piš, že jenom ručním. -Tak jo.
Ať se dostaneme až ke kořenům.
Dobře, to bude trvat dýl. Tohle všechno...
Dva týdny?
Zase kurva nepřeháněj, Hectore.
Fajn. Čtrnáct dní.
Dobré ráno.
Dobré.
Vypadnem z toho slunce, ne?
Co to dělají?
Všechno to vytrhávaj, než se k tomu dostane ona.
Leonarde, musíme si...
Ženský si zvykly na život v armádě, co?
Dvě generace a jsou hrozný jak chlapi.
Co říkala, když jsem odešel?
Bundaová?
Jo. Bundaová.
O tom jsem právě chtěla mluvit.
Teď na mě ty náčrtky netahejte.
Teď tady musíme uhasit požár.
To není náčrt.
Co to je?
Soudní příkaz.
Jakej kurva soudní příkaz?
Chlapi! Musíme přestat!
Hectore!
Dost!
„Zásadní vojenská technologie“? O čem to mluví?
O těch bobulích.
O těch bobulích? To... To nemůžou.
Mluvila jsem s právním. Můžou.
Je to moje farma. Já tu žiju.
Pořád budete vlastnit firmu a pozemek,
ale ten materiál, ten produkt teď patří jim.
Proč to máte vy?
Mluvily jsme spolu o tom.
Vy s Bundaovou?
Vysvětlila mi situaci.
Tedy, vy stoupáte rychle, že jo?
Můžete si to strčit někam.
Nebo to odneste do Pentagonu a strčte to prdele jim.
Já to tady vyčistím.
Hectore!
-To nesmí. -Pokračujte!
Leonarde!
„Je zakázáno ničit nebo odstraňovat...“
Umím kurva číst! Vím co tam je.
„...rostliny nebo související produkci.“
-Já se zasranýho příkazu nebojím. -Nemluvím o vás.
Hektor a ostatní půjdou do vězení. To chcete?
A ona sem přivede vlastní lidi a stejně to udělá.
Tak to prostě je.
Tak jo, fajn. Chlapi!
Nechte toho!
Děkuju.
Teď můžeme...
Co to děláte?
Kdo se toho dotkne, půjde do vězení, jo?
Ano.
No tak dobře.
Bože, kurva...
Do hajzlu.
Musí to být ručně, aby to šlo i s kořenama.
Máme jedinou šanci. Vy to víte.
Já jen uklízím váš bordel.
Tak, ty poznámky jsou pro jen šéfa.
Připravenej?
Jo.
Tak jo, Svými slovy, co podle tebe vedlo k incidentu na úřadu?
Měl jsem asi moc velký očekávání?
Jak to myslíš?
No, ptal jsem se na svou léčbu.
A myslel jsem si, že dostanu odpověď.
Jo. To bylo optimistický.
Jo.
A jaká to byla léčba?
Neřekli mi to. To byl ten problém.
A na co ses ptal?
VÝSADKÁŘI
Výsadkáři, jo?
Jo.
Co specializace?
Řekneš mi, co se stalo? Jen si to tu musím vyplnit.
Tak jo, hele, šel jsem tam, přestal se ovládat.
Je to moje chyba. To můžeš říct šéfovi.
-Řeknu, ale potřebuju... -A upřímně, vážím si tý kauce.
A vážím si tvýho zájmu.
Ale jestli to budeme řešit, zase se naštvu.
Tak co kdyby sis tam zaškrtla „vyřízeno“ a dali jsme si radši pivo?
Jasně. Bez problému.
-Skvěle. -Úplně bez problému.
Třináct-F-E-čtyři, specializace.
Dělostřelectvo?
Třetí prapor, 187. Iron Rakkasans.
To je síla.
Byla jsem v jednotce nová.
Dali mě k vysílačce.
A chtěli mě dostat pryč, ale byla jsem fakt dobrá.
Zen v toku informací.
„Co vím a kdo to potřebuje vědět?“
Pak mě poslali do Sýrie.
Sakra!
Z 30 kiláků jsme shazovali RAP.
Bylo jsme tak daleko od akce, že jsme byli v podstatě jako doma.
-Pěkně uklizený... -Ale ve sračkách.
Jo.
Doma jsem pak...
bydlela v bytě pod dálnicí za zverimexem.
Sama. Měla jsem půjčenej nábytek.
Americkej sen, no.
Přesně.
Celý dny, fakt celý, jsem tam strávila úklidem.
Pak jsem šla ven, ožrala se a doma usnula.
Umyla se, znova, umyla se, znova.
Jednoho dne jsem...
Já...
Co se stalo?
Jela jsem do fitka a týpek s drdolem mě blokoval.
S tím samurajským drdolem?
-Přesně. -Ježíš!
Jela jsem k němu, abych mu něco řekla.
A ten sráč ani nestáhnul okýnko.
Najednou jsem jela 110 a honila jeho Teslu.
A měl štěstí, že to je rychlý auto.
Bylas mimo, co?
Museli mě zastavit těmi pásy s hřebíkama.
A pak jsem řekla: „Jsem veterán.
„Ten týpek má drdol.
„Co, zavřete veterána za to, že jel rychle?“
Mě chtěli zavřít za koukání na monitor.
To je všechno?
Úplně ne.
Přišel hlídač, řekl mi, ať to pustím.
Plížil se ke mně jeho kámoš.
A celý se to zvrhlo.
Najednou mám svázaný ruce.
A jeden z nich mi dává brožuru o PTSD.
Kvůli tomu „incidentu, co se stal“.
Podívej se.
Do hajzlu.
-Ty sis fakt nevymýšlel. -To fakt nevymyslíš.
Co bylo na obrazovce?
To nevím. Neviděl jsem to.
Ale nechali mě na tom místě léčit.
V Geistu?
To mi řekli, jo.
Co to znamená? Jak léčili?
To nevím.
Moje jednotka najela na bombu, když jsem tam byl.
Já, můj kámoš Shrier a Lesky.
Od tý doby mám...
jen jedno velký vokno.
Takže si to tam nepamatuješ?
Ne.
To jsem právě chtěl vidět.
Myslel jsem, že kdybych měl informace...
Začalo by to dávat smysl.
Jo. Moc optimistický, co?
Kdybys viděl polovinu toho co já. Mají v záznamech bordel.
Je to prostě špatný.
Vůbec netušej, co tam dělaj.
-Prostě bordel. -Jo, já vím.
Ale operovali mě. Moje máma mi to... Řekla mi, že...
Když ses vrátil?
Jo.
Já měla všechno na začátku rozmazaný.
Já taky. Ale ona to fakt řekla.
Jo. Ale možná se tě snažila vystrašit.
Zamysli se. Máš úraz hlavy.
Když se začneš cítit líp, vrátíš se tam.
Ale když ti řekne, že ti operovali mozek
a byl jsi v kómatu,
možná zůstaneš a budeš v bezpečí.
Zní to jako ona?
Že by lhala pro moje dobro?
No, trochu jo.
Bože.
Co když jsem se fakt jen praštil?
A šílím jen tak pro nic.
Koukej, s tebou tu ztrácím čas.
-Cože? -Nejsi tak v prdeli.
Jsi skvělej chlap, co měl jen těžkej den. Nic víc.
Takže co? To napíšeš?
Samozřejmě. Ráda.
To je moje přítelkyně. Je náročná.
Musím to vzít. Hned jsem zpátky.
-Ahoj! -Má úplně vymazáno, Templeová.
Jak to myslíš?
Ta žádost. Ani mu nic neříká slovo „Homecoming“.
To nechápu.
Hledal něco jinýho.
Je neškodnej. Je fakt zlatíčko.
-Řekl něco, co by... -Hotovo, Templeová.
Jak to jde u tebe? Jak to vzal Leonard?
To je jedno. Vzal to.
Dobře. Tak vidíš!
Řeknu ti o tom pak.
Sakra. Přijde Bundaová, musím běžet.
Tak dobře. Pak se ozvu.
-Pa. -Pa.
SKINS INN A JÍDLO
Tak jo.
Ještě jedno?
Moje holka je naštvaná. Musím jet...
Ne. Jedno jsi mi koupila, teď musím já.
Moje pravidla.
A autobus stejně jede až za hodinu.
Jen jedno?
No tak.
Dobře, ještě jedno. Ale nic víc.
JEDNA ROSTLINA
Zdravím. Omlouvám se, telefonovala jsem.
Zajímavé. S kým?
S přítelkyní.
Všechno dobrý?
Jo. Je na pracovní cestě. Měla úspěch.
Skvěle. Takže všechno dobrý.
Můžeme?
Ano.
-Tým zemědělců... -Ano?
Má nápady na zvýšení množství, abyste mohla restartovat program a...
Cože? To dělat nebudeme.
Můžu se zeptat, co s tím budete dělat?
-S tou šťávou? -Jo.
Co bychom podle vás měli?
No, momentálně se držíme moc při zemi.
Nevyužíváme plného potenciálu produktu.
Taková škoda.
Čeho?
Vás.
Měla byste to tady řídit.
Takže váš plán...
Víte co? Zastavte to.
Váš mozek. Chce pořád jet a všechno zmáknout.
„Co děláme? Co náš produkt?“ Bla bla.
To všechno jen duší kreativitu.
Dobře.
Skončíte s tím rollerem s tou věcí na PTSD na Floridě.
Jasně, jsou to dobrý nápady.
Ale co kdyby?
„Co kdyby“ co?
Jsme otevřeli dveře tomu šílenýmu světu.
Cokoliv se stane, bude to lepší než jakýkoliv náš nápad.
Nevím, jestli to chápu.
Něco se stane ve škole a všechny děti šílej.
Nebo si Brazílii myslí, že když zbaví 40 000 prasat stresu,
bude slanina chutnat líp.
Tomu Brazilci věří?
Já nevím. Netuším. O to jde.
A ministerstvo takové věci dělá?
Až to okusej, tak budou.
A my to prostě prodáme komukoliv a...
Ať vyhraje nejlepší nápad.
Nezní to dobře?
-Víte, co bychom měli udělat? -Co?
Uspořádat tady párty. Víte?
Pozvat všechny. Potenciální kupce,
influencery, víte, lidi s nápadama.
Ukážeme jim, jak čistý tohle místo je.
Jak je to tady kurva ekologický.
Víte? Budou drinky, balónky!
Balónky?
Vždyť víte. Zábava! To byste mohla, ne?
Jistě.
Tak třeba...
Pozítří.
Jo, já vím, je toho hodně. A je to jiný.
Vy jste zvyklá pořád na tu stejnou rutinu.
Takhle vznikaj velký nápady. Rychle.
Dřív, než to udělá někdo jiný.
Jak se jmenuje vaše přítelkyně?
-Alex. -Alex.
Jo, pozvěte na to Alex.
Bavila by se, ne?
Ona měla úspěch, vy budete mít úspěch.
A vsadím se, že ještě větší.
A kdo tenhle nový obchod povede?
Já.
Bože! Musí toho na tebe být hrozně moc.
Určitě máš pocit, že ti vybouchne hlava.
Budu prostě...
Fakt mě zajímá, jak to dopadne.
-Víš, protože... -Wendy...
Vím, že je to trapný. Jestli chceš dát výpověď, pochopím to.
Nic takovýho neříkám.
-Jen... -Když zůstaneš,
musíš změnit svoji povahu, nebo ji přede mnou aspoň skrýt.
Jo. Chápu. Opravdu. Já jen...
Ráda pomůžu.
Líbí se mi, jak jsi proaktivní.
Můžeš začít tím, že odklidíš rollery z třetího patra.
No, já jsem zastánce změn, trochu věci opepřit.
Může to být zdravé, takže jestli můžu něco...
Můžeš. Potřebuju, abys naplánoval párty.
Skvěle. Na kdy?
Na pozítří.
Skvěle.
Pro nového klienta. Ať to je... zábava.
Samozřejmě. A kdo je ten nový klient?
Ministerstvo obrany?
Ano.
Myslím, že bychom měli být opatrní, ne?
Naposled jsme s tím...
-měli problémy... -Tohle je jiné.
Jiné? Jasně.
No, líbí se mi to.
Zní to dobře. Jo.
Mám...
Mám se teď vrátil k aromatům?
Takže bobule zůstávají?
Přesně tak.
Bude to problém?
Leonard říkal...
Leonarda se to netýká.
-Ale, já... -Bude to problém, Hectore?
Bum!
To je pět z pěti!
Varovala jsem tě.
Jsi úplnej ninja!
Jo, můj táta pracoval v baru.
Tohle jsem dělala po škole.
Byl barman?
Ne. Spíš to byla...
Spíš jeho kancelář. Každopádně, mám hodně natrénováno.
Tak ještě jednou...
Už musím jít. Musím.
-Nemůžu. -Co?
Ona mě fakt zabije.
No tak.
Ale hele, vrátím se!
Vrátím se a můžeme dělat to, co tady kolem lidi dělaj.
Co tady tak děláte?
Nic. Rybaříme.
No tak.
Myslím to vážně. Teda...
Vlastně budu čekat 12 týdnů u schránky.
Na co?
Na žádost o ten záznam.
Geist, pamatuješ?
No jo.
Asi bych tam mohl...
prostě zajet.
To myslíš vážně?
No, proč ne?
Našel jsem si to, jsou to jen tři hodiny cesty.
Řekl bych: „Jsem Walter Cruz.
„a mám pár otázek.“ Co udělaj?
Nevím, zavolaj policii?
Nesere tě to občas?
Co?
Že jsme pro ně nikdo.
Měl jsem jen jednu otázku.
Zapomněli na nás? Máme se s tím smířit?
Na to jim prostě seru.
Tak ještě jedno.
Myslel jsem, že musíš jet.
Chci ti něco ukázat. No tak.
To je Crosby, byl náš mechanik, a zasranej úchyl.
Gonzalez, to byl zdravotník.
A Holman.
Připomínáš mi ho.
Jak?
Nevím. Byl klidnej.
Byl to ostřelovač. Víš, jaký jsou.
Nekecej.
Co?
Moje původní specializace. Ostřelovač.
No ne?
Měla jsem ho moc ráda.
Co? Nevrátil se?
Ale vrátil. My všichni.
A co pak?
Crosbyho zastřelili poldové.
A Gonzales, ten je v blázinci.
A Holman...
Holman se kurva zabil.
Ježíši! Co se stalo?
Moc se ptal.
Na to proč tam byl, co tam dělal.
Na tyhle sračky není odpověď, ale on se musel ptát dál.
Myslíš jako já?
Je to jiný.
Když do toho budeš rýpat, bude to čím dál horší.
-Věř mi, že... -Já se nezabiju.
-To bych nikdy neudělal. -To přesně říkal i Holman.
Nikdy by to neudělal. A jednoho dne, to prostě udělal.
Holman.
Kolik měl turnusů?
Myslím asi dva.
Jakej měl rekord?
V čem myslíš?
Nejdelší zásah. Asi o tom pořád mlel.
Jo, jasně. 1 100 metrů.
Jedenáct set metrů?
Jo, máš pravdu. Mluvil o tom pořád.
No, to je smutnej příběh.
Takže tím nebuď tak posedlej.
No, možná prostě chci.
Takže tam i tak půjdeš?
Jo. Půjdu.
Poslouchej mě...
A co ti je kurva po tom?
-Mně? -Proč tě to zajímá?
Nezajímá mě to. Jenom...
Někdo mi lže, jasný?
Něco se mi tam stalo a nevím co to kurva bylo,
ale vím, že Geist to ví.
Ale ty záznamy...
Ne, já tam pojedu.
Nic co řekneš, to nezmění.
Snažím se pomoct.
Chceš pomoct?
Pomůžeš tím, že mě necháš kurva na pokoji.
PLATÍM ČÁSTKU 214
Do hajzlu.
Co jsi mu řekla?
Polib si!
Ne, ty si...
OBSAZENO
Ahoj, lásko.
Ahoj, už tu budeš?
Ne.
Chtěl jít na pivo, nemohla jsem ho odmítnout.
Budu tu muset přespat.
Jsi opilá.
Jsem. Je to poznat?
No, hlavně, že je všechno v pořádku, ne?
Jo. Všechno je...
Haló?
Jakej jsi měla den? Jak to jde tam?
Docela šílený. A víš, tys mi vzala roller.
Alex?
Jo, zlato. Moc se omlouvám.
Ne, měla jsi pravdu.
Všechno šlo dobře. Nepotřebovala jsem ho.
To je skvělý. Fakt skvělý.
A chtěla jsem se omluvit za včerejšek.
Dobrý. Nemusíme o tom mluvit.
Ne, já chci. Já jen...
Těžko se mi věří, že to bude v pohodě.
Mám pocit, že se stane něco hroznýho,
co nás nenapadlo.
-A pak... -Nestane.
Nestane.
To nedovolím.
Já vím.
Poslyš. Uvidíme se zítra.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
Dobře.
Pa.
K LABORATORNÍM ÚČELŮM
Kontrola ceny, pokladna 5-0. A kontrola ceny, pokladna dva.
Dobrý den.
Dobrej, madam. Bylo všechno v pořádku?
Jo, bylo.
Bude to všechno?
Jo. Drobné si nechte, díky.
-Tady máte. -Děkuju.
Hezký večer.
Danny, potřebujou tě vepředu.
Kreativní dohled Filip Zrak du.