Cum să rezumăm?
Să vă spun o poveste...
A venit un tip cu un dosar impecabil,
genul de tip care...
REINTEGRARE
Cred că e ceva personal.
Era genul de om pe care-l susții,
inteligent, elocvent, cu mult potențial.
A intrat în program cu anxietate, insomnie, tendință de automutilare.
CAPACITĂȚI ȘI ZILE DE LUPTĂ SPORITE
În primele săptămâni, a avut episoade de paranoia și chiar de violență.
Puteam să-l pierdem.
Nu trebuie să vă spun cum e
să vezi că cineva cedează.
Asta e după o lună.
„Mă simt minunat.
„Pentru prima oară după mult timp, privesc cu încredere spre viitor.”
Îl vom monitoriza îndeaproape, în următoarele 18-24 de luni,
dar azi puteți alege orice parametru,
ritm cardiac, somn, reacție cognitivă.
Omul nostru nu doar se descurcă,
nu doar face tot ce poate, ci e vindecat.
E vindecat.
Ce își dorește acum, mai presus de orice?
Să se întoarcă la muncă.
Impresionant.
Mulțumesc, dle colonel!
După ce am auzit asta...
Dacă ar fi apărut mai devreme, poate...
Aș vrea să fi apărut mai repede.
Eroi ca dv. au făcut posibile toate astea.
Dle Belfast...
Mulțumesc că ați venit, dle Heidl!
O prezentare incitantă.
Consiliul se reunește săptămâna viitoare.
Îmi cer scuze. Cred că trebuie să vedeți asta.
Sună-mă imediat Colin, sunt Craig, de la Homecoming
sună-mă ACUM Bergman a luat-o razna - URGENT!
Dle Heidl, îmi cer scuze, trebuie să răspund.
Sigur. O să ne mai întâlnim.
Categoric. Vorbim.
- Curând. - Sigur. Mulțumesc!
Craig, sunt Colin. Ce...
Oprește-te!
Spune-mi exact ce ai văzut.
EPISODUL ZECE STOP
Sunt Heidi Bergman. Sunt cu Martin Engel.
E săptămâna a doua.
Clientul e Joseph Shrier. E săptămâna...
Așa...
E 10 aprilie 2018. Sunt Heidi Bergman.
Sunt cu Walter Cruz, client Homecoming, săptămâna...
ANAMNEZĂ
RAPORT DE INCIDENT
FORMULAR DE ÎNREGISTRARE
Sunt Heidi.
Bună! Sunt Colin.
Bună!
Am primit un telefon ciudat.
Așa...
Spune-mi că n-ai făcut asta.
Ce anume?
Nu... Știi despre ce vorbesc.
Despre prânz?
Da, Heidi, despre prânz.
Erai la cantina clienților, cu Walter Cruz.
Craig a înțeles greșit, nu?
- Pentru că... - Te simți bine?
Poftim?
Pari cam agitat.
Ce...
Normal că...
E adevărat, asta vrei să spui?
E adevărat, am luat prânzul.
Ai înghițit mâncarea cu medicamente...
- Da. - Doza din săptămâna șase?
Îmi era foame.
Îți era... Nu înțeleg.
Apoi, l-ai obligat pe Walter Cruz să mai mănânce o porție,
deși luase deja toată doza?
- Da. - Nivelul ăsta...
A terminat deja programul. O să fie...
Afectat negativ.
„Afectat...” O să-l facă praf!
Va dura ceva până când va scăpa de simptome,
dacă la asta te referi.
- Cât timp? - Nu știu. Cel puțin un an.
Atunci, la ce bun?
Cum îl putem trimite pe teren așa?
Nu putem. Ai dreptate.
- Dle Belfast... - Unde e acum?
- În detașare domestică. - Detașare...
- Adică... Termină! - Dle Belfast?
Au apărut efecte adverse.
Ăsta e protocolul, nu? Locul lui e în familie.
De ce faci asta?
Ți-am spus, nu vrea să se ducă înapoi.
Așa că l-ai reformatat? Ești nebună?
Se poate.
Știi ceva? Nu oprim programul, știi, nu?
Sunt la Ministerul Apărării.
Vor să instituționalizeze programul,
să-l utilizeze preventiv.
Dacă asta e o răzbunare...
N-o să am nicio problemă, crede-mă.
Geist răsplătește rezultatele, iar eu le ofer.
Știi ce înseamnă asta, Heidi?
Eu mă îndrept spre Redwood,
iar tu, spre suburbia împuțită din care te-am scos!
Altceva?
Poftim?
Mai vrei să vorbim și despre altceva?
Credeam că suntem o echipă.
Am încercat să te învăț, iar tu
iei lucrurile la care am muncit din greu și...
Trebuie să te opresc.
Nu prea am timp.
Nu te mișca!
O să vin acolo
și o să te-nvăț eu minte, clar?
- N-o să fiu aici. - Poftim?
Alo!
Rahat!
Bună ziua, Colin!
Unde e Ron?
Nu sunt sigură.
Bine.
Așa...
Poți să-mi aduci o cafea, cât timp așteptăm?
- Cum a fost la înmormântare? - La ce?
Mătușa ta, în Milwaukee...
Așa e... Mulțumesc!
Sau în Florida?
Ai fost și la Tampa, nu?
Nu cred că-ți pot spune asta.
Îl privește pe Ron.
De ce ai fost la Tampa?
Mă duc în multe locuri. Face parte din fișa postului.
Ce căutai la centrul Homecoming?
Ce căutam?
Da.
Hai să-l așteptăm pe Ron.
Apoi, poți să iei notițe
sau ce faci tu acolo.
Ce-ai pățit la față?
E...
Acum am înțeles.
E minunat că ești ambițioasă.
Îmi place la nebunie. Avem nevoie de asta.
Dar să nu uităm cine ești tu și cine sunt eu, bine?
Du-te până afară, să vezi dacă dai de Ron.
Ron nu vine.
De ce?
Nu mai lucrează aici.
Cum adică? Ron conduce noul departament.
Se lansează noua fază.
Toate astea merg mai departe, dar fără Ron.
Când s-a întâmplat asta?
Azi.
Azi?
De ce?
Ron și-a depășit atribuțiile.
Dar tu ce cauți aici?
Am o nouă funcție.
Continuăm?
Când erai la centru,
ai discutat agresiv cu un anchetator de la Ministerul Apărării?
La ce te uiți acolo?
I-ai făcut un fel de mărturisire
și apoi l-ai luat peste picior?
M-a prins la înghesuială. Încercam să...
Știi ce? O să depună plângerea.
Ăsta e adevărul. Pe asta ar trebui să ne concentrăm.
Bine. Ce propui?
Ce propun? Să le dăm un țap ispășitor.
Un angajat răzvrătit?
Exact.
Să nu respectăm protocolul?
Exact. Bergman a luat-o razna și...
Nu ea.
Poftim?
Nu vorbim despre Bergman.
Aici e vorba de rolul tău în cele întâmplate.
Ar trebui să arunci o privire.
Crezi că poți rezolva asta fără mine?
Cine a eliminat problema de memorie?
Cine a schimbat medicația, pentru a diminua anxietatea?
Noua fază? Eu le-am făcut pe toate.
Am vorbit despre toate astea cu dl Geist.
Dacă-ți asumi responsabilitatea,
ar însemna mult pentru el. Ar influența viitorul tău aici.
Ai vorbit cu Geist?
Da, la ferma lui. Ai fost acolo?
Nu, n-am fost...
E superb.
Mă bucur pentru tine.
Mă bucur că ți-au recunoscut calitățile.
Sunt dispus să ajut în orice fel pot.
Eu rezolv probleme. Asta fac.
Rezolvai probleme.
Poftim?
Acum, tu ești problema.
Iar asta...
E soluția.
Dosar Heidi Bergman
Data încetării contractului: 15 mai 2018
Formular de lăsare la vatră Walter Cruz
MOTIVUL LĂSĂRII LA VATRĂ: PURTARE NEPOTRIVITĂ/VIOLENȚĂ
Vrei să salvezi fișierele? DA
Walter, o să te mutăm pe un scaun.
Ușurel, amice.
Așa. Ridică-te.
Heidi?
Deschide portiera!
Scumpo?
Uită-te la mine.
Descuie portiera, scumpo.
Descuie portiera.
Descuie portiera, scumpo.
Descuie...
Heidi?
A venit.
Ce i-ați făcut?
Bună!
Știți cine sunt?
Da.
Aș vrea să stăm de vorbă.
Ce vrei?
Doar să vă spun ce s-a întâmplat, ce am făcut.
Acum?
Ce-o să schimbe asta?
Nimic, dar ați ști adevărul, dacă asta vă doriți.
Poți să stai jos.
La centru erau internați
câte 18 soldați.
Foloseam fișele medicale
ca să găsim bărbați sub 30 de ani, cu anumite simptome
de stres posttraumatic.
Toți au semnat acorduri de renunțare. Erau obișnuiți cu asta.
Apoi, am început ședințele.
Identificam o amintire-țintă.
Ceva ce făcuseră?
Nu neapărat.
Doar ceva puternic, supărător.
Le puneam medicamentele în mâncare,
timp de șase săptămâni.
În fiecare săptămână,
vorbeam despre amintirea-țintă, să vedem dacă reacția s-a schimbat.
Ce înseamnă asta?
Să vedem dacă amintirile au fost șterse.
Asta era treaba ta?
Da.
Terapia, activitățile,
toate erau de fațadă.
Toate astea,
doar ca să-i puteți trimite înapoi?
Da.
Credea că-l ajuți.
Știu.
Orice ai fi făcut a funcționat.
Walter m-a sunat, ca să-mi spună că nu vine acasă.
Părea fericit.
Dar, după două zile,
m-au sunat cei de la Geist, ca să mă duc să-l iau.
Nu mai știam ce să cred.
Apoi, am primit plicul de la tine, cu înregistrările.
Erau ale lui Walter.
- Încercam să... - Înțeleg ce ai făcut.
Nu te iert.
Nici nu vreau asta.
Acei ani i-au fost răpiți.
Walter voia să creadă.
Era cea mai mare calitate a lui, iar tu ai profitat de ea.
Înțeleg, sincer.
Am văzut că există anumite
obiecte sau repere din acea perioadă
care îl făceau să-și amintească.
- Dacă... - De ce am face asta?
Ca să-și amintească.
E, în sfârșit, așa cum era înainte de porcăria asta.
Războiul,
ce i-ați făcut, locul ăla.
- Vreau doar... - Să-l ajuți pe Walter?
Da.
Atunci, nu te apropia de el.
Ai făcut greșeli.
Fiul meu a suferit consecințele.
Acum vrei să încerci din nou?
Nu vrea nimic din toate astea.
E, în sfârșit, acolo unde-i e locul.
Ce am spus? Yosemite?
Da, sau în zona aceea.
Unde oprim?
Nu știu. Mergem până când ni se pare că e suficient de departe.
Ce căutăm?
Vom ști când va fi cazul.
O benzinărie, un magazin de feronerie, o cafenea.
Exact...
În munți, lângă pârâu,
o oprire și gata.
Iar apoi, dispărem.
Stai. Ne trebuie locuri de muncă?
Nu.
De ce?
Ei bine,
e mult aur acolo, nu?
Da, sau era.
Trebuie să mai fi rămas ceva.
Sigur. Nu ne trebuie mult.
Vreo două milioane?
Da.
Ne luăm o cabană lângă pârâu, un morman mare de lemne
și ne trezim în zori.
Mergem la pârâu și...
Și?
Căutăm aur?
Da, căutăm aur.
Cât de greu poate fi?
Stai la pârâu, atât, nu?
Căutăm aur,
găsim cât ne trebuie și suntem bogați.
Sau nu găsim deloc.
Da.
Terenul e golit.
Vine iarna. Drumurile se închid.
Dar încercăm în continuare.
Vine viscolul.
Suntem înzăpeziți.
Nu mai avem lemne. Murim înghețați.
E posibil.
Dar murim încercând.
E o moarte onorabilă.
Nu ne pasă ce cred ceilalți. Suntem morți, în zăpadă.
Doi îngeri de zăpadă. Nu ne mai deranjează nimeni.
Sau poate
avem noroc.
Da.
Ce zici?
Vrei să ții tu asta?
Doar cât voi fi plecat.
Sigur.
Mâncarea e foarte bună. Sunt impresionată.
Așa ziceam și eu.
Pleci?
Vrei o cafea?
BENZINĂRIA CEDAR
OFICIUL POȘTAL Dutch Flat
LEGUME - FRUCTE
Nu pot să cred.
FERONERIE LA DJ
Veranda aia e o jigodie, nu?
Da. O să mă coste mai mult decât casa.
- Bună, Walter! - Ce mai faci?
Știi cum e. Cafea?
Da, te rog.
Trebuie să mai aduc. Așteaptă puțin.
E totul în regulă?
Da.
Am condus mult.
N-am mai vorbit cu nimeni de ceva timp.
Ești în trecere sau...
Cred că da.
Nu ești sigură?
Ba da, scuze.
Mă opresc peste noapte. Părea
un orășel drăguț.
Ăsta?
Da, este.
E un capăt de drum, dacă asta cauți.
Tu asta cauți?
Cred că da.
Mi-am dorit mereu să vin aici.
Și eu.
Eram cu mașina prin zonă
și am văzut o căsuță de vânzare.
- O cabană? - Da.
Lângă un pârâu?
Exact.
Arăta bine, așa că am rămas.
Tu de unde vii?
Din Florida.
Ai venit tocmai din Florida?
Da.
Și ai ajuns aici?
Trebuia să mă întâlnesc cu cineva.
N-a apărut?
Ba da.
Nu era cum te așteptai?
Era exact așa cum mă așteptam.
Dar eu am întârziat.
Și ce-o să faci acum?
Ai terminat veranda?
Da, aproape. O termin în jumătate de zi.
Asta ai spus și ieri.
Se poate.
Te servesc cu ceva?
Nu, mulțumesc.
Are dreptate, trebuie...
Trebuie să plec.
Mi-a făcut plăcere.
Succes cu veranda!
Încă o jumătate de zi.
Poate o zi.
- Ne vedem mai târziu, Jodi! - Pa, Walter!
Mă conformez. Sunt om de echipă.
Dl Geist va ține cont de asta, nu?
Audrey?
Da, vom ține cont.
Mulțumesc!
DOAR PENTRU UZUL LABORATORULUI
Redactor Robert Ciubotaru ULUI