Нагадую, що ви маєте
подати щотижневі звіти про дослідження до кінця завтрашнього дня.
Гаразд, до наступного вівторка ви маєте здати реферат,
а також скласти підсумковий іспит.
Я опублікувала тренувальний іспит,
будь ласка, скористайтеся ним.
Добре, заняття закінчено.
ПОВЕРНЕННЯ
Професорко Моріссо.
Так.
Я Томас Карраско.
Пані Моріссо, приділіть мені час.
Ми говорили. Я ж казала, що нічого не знаю про вашу скаргу.
Я знаю, що ви зайняті,
і не хочу вас відволікати.
Чи можу я поговорити з вашим сином Волтером?
Я не знайшов його, але впевнений, що ви знаєте...
- Ні. - Чому?
Ви не можете.
Ви ніколи з ним не поговорите. Зрозуміло?
Пані Моріссо, заждіть...
Все гаразд?
Я знаю, що думають люди.
Я просто... Гвинтик.
Так і є.
Я приймаю або відхиляю скаргу.
Але це рішення,
і через це починають крутитися інші гвинтики.
А через них — ще інші.
А це і є справедливість.
Не розумію, чому всі, з ким я розмовляю,
перешкоджають або ухиляються, або...
Брешуть?
Так.
А я лише хочу встановити, що сталося і хто відповідальний за це.
І я не розумію, чому ви не хочете допомогти.
А для чого це мені?
Бо я не думаю, що ваш син зробив щось погане.
Звичайно, ні.
Я думаю, з ним щось зробили.
СЬОМА СЕРІЯ ТЕСТ
Волтер Круз, тиждень п'ятий.
Що ти хочеш обговорити сьогодні?
Те, що трапилося вчора в моїй кімнаті.
Краще зосередимося на твоєму лікуванні.
Гаразд.
Ми розмовляли про те, як загинув твій друг Лескі.
Так.
Що ти думаєш про це зараз?
Я менше думаю про це.
Чому?
Я не знаю. Певно...
Я більше думаю про сьогодення.
Але ви з ним були близькими.
Так. Кепсько.
Можеш знову розказати, що сталося тоді?
Що трапилося.
З Лескі?
Так.
Він помер. Я розказав, що він помер.
А як це було?
Ми вже це обговорили, я розказував про це.
Саме так.
Навіщо знову говорити про це?
Мені цікаво, що ти тепер відчуваєш.
Я нічого не відчуваю.
Тобі не сумно? Ти не розлючений?
Не дуже, ні.
І ти...
Ти готовий залишити все це в минулому?
Що ти хочеш сказати?
Ти не відчуваєш за них відповідальності?
Хіба ми тут не для цього?
Щоб жити далі? Я думав, що це добре.
Так, звичайно.
Це добре.
Тепер можна перейти до «Відродження Титаніка».
Останнього в трилогії після «Підйому Титаніка».
А що це?
Що саме?
«Підйом Титаніка».
Дуже смішно.
А це...
«Підйом Титаніка». Сиквел.
Удесятеро кращий за оригінал.
Гаразд, ти жартуєш.
Ні, Волтере, а ти?
Цей жарт ви вигадали зі Шраєром та Лескі, щоб кепкувати з Бенджі,
несправжній фільм.
Це справді було?
Так. Ти не...
Я це казав?
Про розіграш.
Так. Ми зі Шраєром вигадали це.
Ні, це зробив Лескі.
Ти цього не пам'ятаєш?
Ні.
Не пам'ятаю.
А це щось означає?
Давай просто...
Розкажи мені про день, коли помер Лескі.
- Гаразд. Тобто... - Детально.
Так.
Ви всі їхали разом.
Так. Ми...
А потім...
Так, ми всі їхали разом...
Забудь, що я це сказала. Просто...
Що ти пам'ятаєш? Хто був там?
Усі. Ми всі були разом.
Волтере, ти можеш описати
своє перебування там?
Як там жилося?
Знаєш...
Я більше всього думав про одну річ.
Що саме?
Я думав про кінець.
Це я пам'ятаю краще за все.
Те, що я тоді відчуватиму.
Коли приїду додому, побачу маму й тітку.
Ніщо не можна було порівняти з цим.
Гаразд.
Сьогодні на цьому зупинимось.
Я зробив щось не так?
Чи це перевірка?
Ні. Просто...
Гайді, я знаю, хто ці люди.
Шраєр, Бенджі, Лескі, всі класні хлопці.
Я розумію, про що ти кажеш.
Добре.
Я себе чудово почуваю.
Серйозно, вперше за довгий час
я почуваюся добре.
У ТОВСТОГО МОРГАНА
Я знаю, що ти задумав.
Справді?
Мені дзвонив співробітник.
Питав про обмеження в меню.
То просто скажи їм, люба.
Коліне, це занадто. Не треба було робити цього.
Шістнадцять років, люба. Це варто відсвяткувати.
Дякую.
Як справи? Що вона сказала?
Я ще не розмовляв із нею.
Коліне, не набридай.
Вона дзвонила, бо їй щось треба. Спитай...
Добре. Люба, я маю бігти.
Гаразд. Люблю тебе.
«Піонери» — чудові програвачі платівок.
- Але їх треба чистити. - Мамо.
Треба протирати.
Голку.
Мамо!
Гайді! Це Томас.
Я його знаю.
Він полагодив мій програвач, уявляєш?
Справа була в голці.
Що ви тут робите?
- Маю запитання... - Я відповіла на них.
Вони більш конкретні.
Думаєте, можете отак прийти в мій будинок...
Це мій будинок, Гайді.
Він тут через твою колишню роботу.
Мамо, даси нам хвилинку?
- Навіщо? - Я не проти її присутності.
Гаразд. Ви, йдіть на кухню.
Мамо, дай нам хвилинку.
Гаразд. Заспокойся.
Вислухай, що він запропонує.
Здається, він хороша людина.
Ні.
Що це значить?
Коли ми говорили,
ви сказали, що не маєте конкретних спогадів
ні про кого з «Повернення».
- Це так? - Так.
- Включаючи Волтера Круза? - Так.
Я хочу, щоб ви дещо послухали.
Коліне, це Гайді.
Так, Гайді, що таке? Я тут...
Я щойно закінчила сеанс із Волтером Крузом,
ефект набагато сильніший, ніж очікувалось.
Я замовлю нейродіагностику...
- Заспокойся, Гайді. - Гаразд. Пробач.
- Розкажи все. - Круз на п'ятому тижні.
Він чудово справляється. Але в нього з'явилися прогалини,
забуває про померлого друга,
ми говорили про нього минулого тижня, а цього тижня він усе забув.
- Усе забув, ти впевнена? - Так.
Це чудово!
Ні, Коліне,
зникла не лише травматична реакція.
А все. Основні факти...
Він втратив інші спогади за кілька місяців до інциденту.
Зрозуміло. Ми змінимо дозу.
- Нічого. - Це серйозна проблема.
Якщо таке з іншими клієнтами,
ми маємо щось зробити, перш ніж...
Ні, Гайді, зачекай.
Подивись на це ширше. Ми цього й хотіли.
Ти не розумієш.
Він має друзів, людей, які йому небайдужі, і тепер вони тільки починають...
Це зрозуміло. А як він зараз?
Що?
Його темперамент, поведінка. Як він себе почував?
Він сказав, що почувається чудово.
Ось і відповідь.
Ні. Коліне, ти не розумієш.
Ні. Я розумію.
Є побічні ефекти,
треба попрацювати.
Але ти озвучила факти.
Хлопець пережив купу жахливих подій.
Він повернувся, ми його підлікували, і йому краще.
Тож я не зовсім розумію, чого цей істеричний тон.
Істеричний?
Ось так.
Сьогодні 10 квітня 2018 року, це Гайді Бергман,
Я з клієнтом «Повернення» Волтером Крузом, Тиждень перший, сеанс перший.
Це ви, так?
Голос схожий на мій.
І ви були там з Волтером, так? Ви знали його?
Тоді я його знала, мабуть.
- Я не... - Ви були близькі?
Ні, я вже казала вам.
Ось.
- Як це... - Секунду, будь ласка.
- Що саме? - Поїхати в подорож зі своїм хлопцем.
У дорожню подорож.
- Я мала хлопців. - Так, але я не про це питав.
Я знаю, ти не про це мене питав.
Ну ж бо. Вікна опущені, радіо ввімкнено,
летимо крізь сосни.
Коліне, привіт.
Так, я саме...
Що?
Нічого.
Ні, ви щось почули.
Ні, нічого.
Пані Бергман, тут записи сенсів шести тижнів.
Багато годин.
Ви були там щодня.
Звідки це у вас?
- Ви знаєте, звідки це в мене. - Ні.
Від Глорії Моріссо. Матері Волтера.
Звідки вони в неї?
Ви їй це надіслали.
Це ваш почерк, чи не так?
Вочевидь, ви знали Волтера.
Очевидно, що ви були близькі.
Чому ви не визнаєте це?
- Бо я не... - Це так.
А Джозеф Шраєр?
Хто це?
Ще один ваш пацієнт.
Він боїться вашого імені.
Що з ним трапилося?
- Я не знаю. - Знаєте.
Ви покинули заклад 15 травня,
того ж дня, коли Волтера виписали.
- Що сталося того дня? - Не знаю.
Я вам не вірю.
- Я не знаю, чого ви хочете. - Я хочу знати, що ви зробили.
- А я кажу... - Що ви зробили з цими людьми?
- Не пам'ятаю. - Не вірю.
Боже! Я не пам'ятаю. Це правда.
Гайді.
Мені призначено на сьогодні. Відвезеш мене?
Що призначено?
Краще, якщо ми продовжимо тут.
Ми чекали кілька місяців.
Цього фахівця. Нам справді час.
Ви були на роботі. Як ви збиралися...
- Ви називаєте мене брехухою? - Ні, я...
Мій розклад вас не стосується, пане Карраско.
Ми закінчили?
Ні, нам треба докопатися до суті.
Забирайтеся. Ви йдете.
Істеричний?
Це те, що я чую.
- Те, що ми зробили, — не терапія. - Годі, Гайді.
Ми стерли спогади.
Думаєш, ми можемо вибрати,
які спогади зачіпаються?
- Ніби як взуття в магазині вибираєш? - Ні, але ми його змінили.
Ми допомогли йому.
Я тебе почув.
Ми маємо вдосконалювати ліки. Безумовно.
Вони набридатимуть онукам своїми захопливими воєнними історіями.
Але поки що, Гайді, ти маєш пишатися.
Твій підхід, цей особистий зв'язок...
Підніме нас на вершину.
- Ні... - Я представлю це в Міноборони,
і вони дадуть цьому добро.
Вони відправлять їх швидше, ніж ми думали.
Відправлять їх?
Що? Так.
Вони повернуться?
Так. Я маю на увазі...
А чим ми тут займаємося?
Готуємо їх до цивільного життя.
Звісно. Можливо, колись.
Але зараз важливіший додатковий строк служби.
Якби ми могли подовжити...
- Коли це все... - Завжди.
Який показник успіху?
Волтер не бажає цього.
Звідки ти знаєш?
Він сказав мені, а я пообіцяла.
Ти не мала права це робити, Гайді.
Гаразд. Витягнімо його.
Просто перерви лікування.
Бачила звіт на Шраєра?
- Так. - Сім'я з ним не впоралася.
Його поклали до психлікарні.
Він у гамівній сорочці, розумієш?
Я бачила.
Отже, припини лікування Круза посеред курсу,
щоб зберегти його спогади. Подивимося, чи стане йому краще.
Ні, не можна.
Гайді. Послухай мене.
Відсторонися і подумай, що ми зробили.
Ми врятували цих людей від життя, сповненого болю, тривоги та жалю.
Вони вільні від усього цього.
Але у Волтера були плани. Він думав...
Волтер не належить тобі.
Волтер — солдат.
Він бореться за те, у що вірить,
бореться за свою країну.
Ми повернули йому цю можливість.
Він нам ще подякує.
Трясця твоїй матері.
- Я маю... - Куди ти?
Якщо ти щось зробила,
якщо в тебе проблеми, скажи мені.
Не знаю, що я зробила.
Я не знаю, що коїться. А ти?
- Ні, я... - Саме так.
Ти не знаєш, я не знаю, ніхто не знає.
- Алло. - Гайді. Це Гантер.
Привіт.
Усе гаразд?
Аж ніяк. Ні.
Що таке?
Ти був правий. За мною прийшли.
Хто прийшов за тобою?
Забудь. Поговоримо пізніше.
Гайді, зажди. Що трапилося?
Це не важливо. Я зараз їду.
Ти їдеш? Куди?
У мене є адреса, де я працювала. Треба декого знайти.
Гайді, це через те, що ти зробила?
Так.
Послухай. Якщо ти зробила щось погане,
ці люди можуть бути співучасниками або навіть жертвами.
Ти збираєшся отак зустрітися з ними?
Як вони відреагують?
Я втомилася чекати, нічого не знаючи.
Гаразд. Послухай.
Ти можеш взяти когось із собою?
Ти не маєш проходити через це сама, Гайді.
Попроси про допомогу.
Так. Ні... Ми зі Шраєром це вигадали.
Ні, це був Лескі.
Ти цього не пам'ятаєш?
Ні.
Ні, не пам'ятаю.
А це щось означає?
Давай просто...
Розкажи мені про день, коли помер Лескі.
- Ти маєш на увазі... - Детально.
- Привіт. - Привіт.
- То де це місце? - У Тампі.
Що будемо там шукати?
- Того, з ким ти працювала? - Так. Його звуть Колін.
А де він зараз?
Не знаю. Він там працював. Це все, що я знаю.
Ясно.
Впевнена, що не хочеш просто піти в кіно?
Так. Я впевнена.
Гаразд.
Ти головна.
Творчий керівник Руслан Поліщук в кіно?