Departamentul pentru Problemele Veteranilor oferă cele mai bune îngrijiri.
Rămâneți pe fir și vom prelua apelul în...
Bună ziua, dnă Morisseau! Mulțumesc că ați așteptat.
Am în față dosarul lui Walter.
Programul se numește Homecoming?
Da, Homecoming.
Nu știu nimic de fiul meu, de două săptămâni.
Am încercat să dau de el, dar nu există un număr...
Nu e un program pentru veterani.
Cum adică?
Aici văd
că e condus de o firmă privată, Geist Emergent Group.
Geist?
Da, nu e programul nostru. Asta e tot ce știu.
Vă mai pot ajuta cu ceva?
Nu.
Reintegrare
Glory?
Ești gata?
O să întârziem.
Ce e asta?
Geist.
Ce-i cu ei? Ei au făcut asta?
Nu,
dar fac produse pentru gospodărie, șampoane, soluții de desfundat,
detergenți de rufe.
Și?
L-au pus să vorbească despre ceea ce simte?
Nu.
Pe cine? Despre ce vorbești?
Pe Walter... Locul în care l-au trimis.
N-are niciun sens.
Știu că ești supărată, că ți-e dor de el.
Nu despre asta vorbeam.
De ce o companie care face șampoane și soluții de desfundat...
Glory, ești sora mea și te iubesc.
- Dar, când ești așa... - Nu trebuie să te conving.
- Unde te duci? - La Tampa.
Acum?
Sunt mama lui. Nu trebuie să anunț când...
A plecat departe, ca să scape de prostiile tale.
- Evita! - E adevărat.
Vine acasă peste o lună.
Ce nu-i poți spune la telefon?
Nu vreau să-i spun nimic.
- Cum adică? - Îl aduc acasă.
EPISODUL 6 JUCĂRII
Bine ați venit la spălătorie!
Îți sunt dator.
Poftim?
M-ai servit la restaurantul cu pește și nu ți-am dat bacșiș.
- E-n regulă. - Te rog. Insist.
Îmi faci un serviciu. Mi-aș putea spune că sunt de treabă.
Sigur. Mulțumesc!
Eu îți mulțumesc!
S-a îmbogățit cineva?
Aurul negru.
- Din borcan. - Încă nu.
Erau doar câteva cărți de vizită.
Cine sunt oamenii ăștia? Îi bagi vreodată în seamă?
Nu.
E ciudat.
Doamne...
- Poftim? - Îmi cer scuze.
M-am întors din Afganistan acum 72 de ore.
E clar că am uitat cum să vorbesc cu cineva.
- Scuze. - Ai fost în armată?
Da.
Nu mai sunt. Acum sunt contractor privat.
Bine ai venit acasă!
Mulțumesc!
Mă numesc Hunter. Încântat!
Heidi.
Pot să te întreb ceva?
Mă întrebam dacă am mers prea departe, zilele trecute.
- Prea departe? - Cu pasărea.
Nu, n-a fost... E-n regulă.
Păreai cam supărată din cauza asta.
Nu eram.
Sunt Heidi.
Bine. Vin imediat.
Poți să aștepți aici? Trebuie să verific ceva.
Da.
Acesta e protocolul, doamnă. Nu eu fac regulile.
Completați un formular...
Mi se pare că habar n-ai.
Bună, Heidi! Avem o mică problemă.
Ce problemă? Explică-mi.
E mama lui Walter.
Bună! Sunt Heidi Bergman.
I-am spus că nu se pot face vizite neprogramate,
dar nu crede că știu...
Tu ești șefa? Lucrezi pentru Geist?
E centrul lor, nu?
E vreo problemă?
Dacă aveți o urgență...
Nu e nicio urgență.
E fiul meu. Vreau să-l văd.
Spuneți că n-am voie? De ce?
Scopul acestui centru e de a-l ajuta pe Walter cu tranziția.
Se descurcă foarte bine, dar vizitatorii,
mai ales rudele, pot fi...
Am venit tocmai din Georgia.
Am 28 de lucrări de corectat și nicio altă treabă.
- Să chem paza? - Nu, hai să...
Toate cererile de vizitare trebuie aprobate în prealabil.
Ea e aici și n-are nicio altă treabă.
E-n regulă.
Dnă Morisseau, veniți cu mine, vă rog.
E-n regulă.
Pe aici.
Despre ce era vorba?
Locuiți în Valdosta, nu?
Cât a durat drumul?
Trebuia să dureze trei ore.
- A fost aglomerat? - Nu.
Nu aveam adresa.
Cum ne-ați găsit?
Walter a spus că e lângă Tampa,
aproape de o mlaștină și un cartier pentru vârstnici.
Cred că sunt o grămadă.
Doar opt.
- Și ați... - Acesta era al șaselea.
Mamă?
Ce cauți aici?
Voiam să te văd.
Să ne așezăm, să stăm de vorbă.
Doamne...
Îmi cer scuze.
N-am văzut-o de mult pe mama.
Poți să ne lași puțin singuri?
Da, sigur.
Acum o lună, eram la 150 km de Kandahar,
la dracu-n praznic, și m-a sunat.
A zis că vrea să divorțăm.
- Uau! - Nu?
Mi-a spus că îi e prea greu.
Ei îi era prea greu.
Nasol.
Nici măcar nu m-am enervat. Mai degrabă...
„Dă-o naibii”?
Exact, dă-o naibii!
Plecasem de atâta timp,
că nici nu mai știam cum să vorbesc cu ea
sau cum să mă port.
Poate că a făcut ceea ce eu mă temeam să fac.
Am o revelație.
Sigur nu ești și psihoterapeut de cuplu?
Doar în weekenduri.
E trecut de ora 13.00. Mor de foame.
E un local chinezesc alături.
Ți-e foame?
Îmi cer scuze.
Mă simt bine când vorbesc despre asta.
Nu prea am ocazia.
Îmi cer scuze.
Sigur, aș mânca ceva.
După ultimul stagiu,
am venit acasă și am încercat să mă întorc la viața mea,
prieteni, muncă, dar...
Nu mi se mai potrivea
și m-am dus înapoi.
Acolo suntem mulți foști militari care lucrează pentru armată.
Știm să ne descurcăm.
- Îți place? - A fost în regulă.
- Te simți cam singur. - Sunt convinsă. E departe.
Țara e frumoasă. Nu e vorba de asta.
Vezi tu...
Eram înconjurat de agenți guvernamentali.
Trebuia să fiu atent la orice spuneam.
Adevărul e ultimul lucru pe care vrei să-l spui.
De ce?
Pentru că-l vor folosi împotriva ta.
Se prefac că-și fac treaba,
dar treaba lor e să găsească un țap ispășitor.
O să crezi că...
Nu, știu ce vrei să spui.
Da?
Da.
Te folosește cineva așa?
Poftim?
Te hărțuiește cineva, vrea să obțină ceva de la tine?
Nu.
Ai spus că...
Știu. Eram doar politicoasă.
- Iar încep. - Cu ce?
Cu interogatoriile.
Adică?
Nimic. Cu asta mă ocupam.
Obțineam informații.
Mă mai apucă, fără să-mi dau seama. Scuze.
N-am nicio informație.
M-am plâns de divorț și te-am luat la întrebări.
E ca la prima întâlnire.
La prima ce?
Cred că e momentul să comand prima băutură.
- Ar trebui să... - Să ce?
Ce vrei să spui? Aduce ghinion.
Ce anume?
Să împăturești rufe când ești treaz.
Asta m-a învățat mama.
- Serios? - Doar asta. Uită-te la mine.
Îmi spui despre ce e vorba?
Nu are nici poze, nici rude, nimic.
Trebuie să fii mai inteligent. Trebuie să te gândești...
La ce?
Ce vrea Heidi Bergman?
Să mă ajute. E meseria ei.
E vreun fel de doctor?
Unde și-a făcut studiile?
Ce legătură are asta?
Ești prea credul.
Guvernul nu dă nimic gratis.
Ești aici cu un motiv.
Da, să mă tratez.
Să te tratezi?
N-ai nimic.
Nu, dar trebuie să fiu aici.
Vor să crezi că e ceva în neregulă cu tine,
că ai nevoie de ei,
dar nu ai nevoie de un terapeut
care să te pună să vorbești despre ce ai văzut și făcut.
Nu mă pune nimeni să vorbesc.
N-ai de unde să știi!
Dacă ai făcut o greșeală, dacă te-au păcălit cumva...
Dacă m-au păcălit?
Știu ce lucruri groaznice se întâmplă acolo.
Crezi că se va da vina pe generali și pe fiii lor?
- Nu. - Ce-i cu rahaturile astea?
Ai grijă cum vorbești!
Atunci, care e scopul?
Ne-au adus să vorbim despre problemele noastre?
Ăsta e planul lor diabolic?
Da, te aduc aici, iar tu spui că ești nebun, violent,
le arăți slăbiciunile tale, iar ei profită de ele.
Așa erai când m-am înrolat.
- Nu despre asta vorbeam. - Eu, da.
Ai spus că vrei să ajuți.
Aici nu ajuți pe nimeni. Ești folosit.
Iar ție ți-e frică.
Îmi e frică.
Vreau doar să vii acasă.
Își face bagajele?
Du-te înapoi la biroul tău!
- Ar trebui să chemăm paza. - Nu e nevoie.
E la dozajul din săptămâna a patra.
Dacă renunță la tratament, intră în sevraj...
Știu.
- Trebuie să-i spun lui Colin. - Nu.
Cum adică, nu?
Ai uitat ce facem...
N-am uitat nimic.
Taci naibii din gură și întoarce-te la jucăriile tale!
Bună!
Ce se întâmplă?
Trebuie să mă întorc cu ea.
Îi e greu, așa că...
Bine.
Îmi pare rău că trebuie să plec la mijlocul tratamentului.
Mă întorc cât pot de repede.
Dacă trebuie să pleci,
înțeleg,
dar asta îți dorești cu adevărat?
E mama mea. E supărată. E mai simplu așa.
Bine.
Îmi poți răspunde la întrebare?
Ce vreau?
Da.
Vorbești despre ce le datorezi celor din viața ta
sau despre cum i-ai dezamăgit pe Shrier sau Lesky,
dar tu ce vrei?
Nu cred că e un bun mod de a hotărî.
De ce?
Aș rămâne ca să mă fac bine.
Cred că e important.
Sau aș rămâne ca să fiu cu tine.
Te gândești vreodată la asta?
Eu...
Cred că ar fi periculos să renunți acum la tratament.
- Periculos? - Nu...
Nu periculos, doar puțin riscant, dacă...
Dacă ce?
N-ar trebui să pleci, dacă nu ești sigur că ești pregătit.
Sigur.
Poți să răspunzi la întrebare?
Da.
Ce?
Mă gândesc la asta.
Lăsați un mesaj pentru...
Colin Belfast.
Bună, Colin! Sunt Heidi.
Voiam să-ți spun că azi am avut un vizitator neașteptat,
dar am rezolvat problema și totul e-n regulă.
Atât.
- Heidi? - Walter...
Dnă Morisseau!
Ai obținut ce voiai, nu?
Gloria, îmi pare rău.
E important pentru mine.
Dacă ți-aș explica mai bine abordarea noastră...
Știu că nu crezi că binele fiului tău
e o prioritate pentru armată și autorități.
Așa e.
Înțeleg de ce crezi asta.
Nu vreau decât să-l ajut pe Walter.
- Ai încredere în mine. - Încredere?
N-ar trebui să-mi fac griji pentru ce face armata cu fiul meu,
pentru că tu, Heidi Bergman,
spui că vrei să-l ajuți?
Walter a ales să rămână. Asta își dorește.
Respectă-i decizia.
Asta își dorește?
Ce-și dorește nu mai contează din ziua în care s-a înrolat.
Asta s-a terminat. Aici e altceva.
Nu e deloc altceva.
Poate știi asta sau poate te-ai convins
că faci un bine.
Poate îți pasă de tratamentul lui Walter,
sau poate îți pasă de el.
Nu contează.
Dacă tu crezi că-l poți proteja,
pe el sau pe oricine altcineva, într-un astfel de loc,
atunci, ești o proastă.
Am băut ceva, după patru ani,
și m-a sunat a doua zi.
- Incredibil... - Mulțumesc!
A spus... Doamne, ce-a spus?
A spus
că e o coincidență ciudată,
că e în orașul meu
și că vrea să știe dacă poate să stea la mine.
- Nu... - Doar câteva zile.
Nu... Cum adică? Ce-ai făcut?
I-am spus
că îmi pare rău, dar mama nu mă lasă să am invitați.
E adevărat.
N-am fost cumsecade.
- O merita. - Da.
E totul în regulă?
E soția mea.
Scuze, fosta mea soție.
Vrea să semnez actele de divorț.
De fiecare dată când vorbim, inventez o altă scuză.
Crede că sunt tot în Afganistan.
Nu te saturi?
De ce?
De minciuni.
Nu, adică...
Nu-ți face griji. Și eu mint.
Tu?
Când minți?
În fiecare zi,
când merg la lucru și mă prefac că sunt
o chelneriță care îi servește pe oameni și zâmbește.
Apoi, mă duc acasă și e același lucru.
Mă prefac că sunt
o fiică bună.
Uneori, reușesc să mă conving
că așa sunt cu adevărat.
Știu ce vrei să spui.
Dar apoi...
Când sunt în mașină
sau când mă trezesc,
parcă aș fi apărut de nicăieri.
Îmi dau seama că toată viața mea e o minciună
și fiecare cuvânt pe care-l spun, fiecare secundă...
Nu știu, dar...
Dacă e...
Dacă asta e o minciună, unde e cealaltă,
cea reală?
Cea reală?
Eu.
Cea...
Cea pe care nu mă las să o văd.
Dar apoi mă gândesc că nu are nicio importanță.
Dacă mințim?
Dacă mințim sau spunem adevărul, dacă e real sau fals, sau...
Vreau să iau toate astea,
să le pun într-un loc și să spun...
Dă-le naibii?
Da, exact. Dă-le naibii!
- Nu asta sugerai, nu? - Nu.
Bine.
Bună ziua! Ați sunat la linia pentru reclamații a Ministerului Apărării.
Vorbiți după semnalul sonor.
Bună ziua! Am o reclamație.
Sunt...
Tocmai am fost la centrul Homecoming.
Pot să vă spun asta: lucrez acolo,
la centru, fac parte din personal.
Am văzut ceva.
Unul dintre soldați, Walter Cruz,
a vrut să plece, să se ducă acasă, dar nu l-au lăsat.
E împotriva...
E ținut aici cu forța.
Trebuie să fie trimis imediat acasă.
Altfel, nu știu ce se va întâmpla.
DATA PRIMIRII: 29 aprilie 2018
ORA PRIMIRII: 13.22 RECLAMAȚIE: anonimă
TRANSCRIERE: [MESAJUL ÎNCEPE]
Bună ziua! Am o reclamație. Sunt...
Bună!
M-am săturat.
De ce?
De minciuni.
Bine.
Cred că am făcut ceva,
ceva rău, și...
Nu știu ce.
Bine.
Să încercăm să ne dăm seama.
Redactor Robert Ciubotaru seama.