A Veteránügyi Hivatalnak fontos az ön hívása.
Kérjük, tartsa a vonalat, hamarosan...
Jó napot, Ms. Morisseau, köszönöm a türelmét.
Itt van előttem Walter aktája.
A program neve Homecoming?
- Igen, Homecoming. - Rendben.
Két hete nincs hírem a fiamról.
Próbáltam elérni, de nem találtam...
A Homecoming nem a veteránközponthoz tartozik.
Az hogy lehet?
Itt az áll,
hogy egy magánvállalkozó felel érte, a Geist csoport.
Geist?
Igen. Nem hozzánk tartozik. Ennyit tudtam kideríteni.
Tudok még segíteni valamiben?
Nem.
Glory?
Készen vagy?
El fogunk késni.
Ez meg mi?
Geist.
Mi van velük? Ezt mind ők gyártották?
Nem,
de háztartási cikkeket gyártanak, sampont, lefolyótisztítót,
mosószert.
És?
És csak az érzéseiről akarnak vele beszélni?
Nem.
Kiről beszélsz?
Walterről és a helyről, ahová küldték.
Ennek semmi értelme.
Tudom, hogy zaklatott vagy, doudou mwen. Tudom, hogy hiányzik.
Nem erről van szó.
Egy sampont és lefolyótisztítót gyártó cég miért...
Glory, a nővérem vagy, és szeretlek.
- De amikor így viselkedsz... - Nem kell hinned nekem.
- Hová mész? - Tampába.
Most?
Az anyja vagyok. Nem kell bejelentkeznem...
A világ túloldalára menekült a butaságaid elől.
- Evita! - Ez az igazság.
Négy hét múlva hazajön, Glory.
Telefonon nem tudsz beszélni vele?
Nem beszélni akarok.
- Akkor mit? - Hazahozni.
HATODIK RÉSZ: JÁTÉKOK
ÜDV A MOSODÁBAN!
Én tartozom önnek.
Hogyan?
Ön szolgált ki a bisztróban, jövök még a borravalóval.
- Nem kell. - Kérem! Ragaszkodom hozzá.
Szívességet tenne, megnyugtathatnám magam, hogy rendes vagyok.
Rendben. Köszönöm.
Én köszönöm.
Valaki meggazdagodott már?
A fekete arannyal?
- A névjegyes üvegből? - Nem, még nem.
Úgysincs sok névjegy benne, ugye?
Kik szokták bedobni, nem figyeli?
Nem.
Csak olyan vicces.
Szedd össze magad!
- Micsoda? - Ne haragudjon!
Hetvenkét órája tértem vissza Afganisztánból.
Elfelejtettem, hogy kell beszélgetni.
- Sajnálom. - A seregben szolgált?
Igen.
De már leszereltem, vállalkozó vagyok.
Üdv itthon!
Köszönöm.
Hunter vagyok, örvendek.
Heidi.
Kérdezhetek valamit?
A minap túl messzire mentem?
- Túl messzire? - A madárral.
Nem. Semmi baj.
Úgy tűnt, hogy eléggé haragszik miatta.
Nem haragudtam.
Igen, itt Heidi.
Rendben. Máris megyek.
Itt maradna egy percre? Megnézek valamit.
Igen.
Ez a protokoll, nem én írtam a szabályzatot.
Ki kell töltenie az űrlapot.
Nekem úgy tűnik, ön nem tud semmit.
Szia, Heidi! Van egy kis problémánk.
Mi a probléma? Magyarázza el!
Ő Walter édesanyja.
Igen, jó napot! Heidi Bergman vagyok.
Mondtam, hogy nem fogadunk látogatókat,
de szerinte nem tudom...
Ön itt a felelős? A Geistnak dolgozik?
Övék ez a hely, ugye?
Minden rendben?
Ha vészhelyzet van...
Nincs vészhelyzet.
Látni akarom a fiamat.
Nem szabad? Miért nem?
A létesítmény célja, hogy segítse Walter beilleszkedését.
Remekül halad, de a látogatók,
főleg a családtagok...
Georgiából vezettem idáig.
Huszonnyolc dolgozatot kell kijavítanom, nincs más programom.
- Hívjam a biztonságiakat? - Nem. Inkább...
Minden látogatást előre egyeztetni kell.
Ő már itt van, és nem fog elmenni innen.
Semmi baj.
Jöjjön velem, kérem, Mrs. Morisseau!
Semmi gond.
Erre.
Mi volt ez az egész?
Valdostában él, igaz?
Milyen hosszú volt az út?
Három óra lett volna.
- Dugó volt? - Nem.
Nem tudtam a címet.
Hogy talált meg minket?
Walter egy irodakomplexumot említett Tampa mellett,
egy mocsár és egy nyugdíjasközösség közelében.
Abból lehet vagy egy tucat.
Csak nyolc.
- Szóval... - Ez a hatodik volt.
Anya?
Anya, mit keresel itt?
Csak látni akartalak.
Üljünk le, és beszélgessünk!
Istenem!
Ne haragudjon, Heidi,
de rég találkoztam anyámmal.
Magunkra hagyna egy percre?
Persze.
Egy hónapja, amikor épp 160 kilométerre voltam Kandahártól,
a semmi közepén, felhívott,
hogy el akar válni.
- Ejha! - Ugye?
Azt mondta, hogy ez túl nehéz neki.
Neki túl nehéz.
Ez kemény.
Annyira nem is lettem dühös. Inkább úgy éreztem, hogy...
„Leszarom, baszki”?
Igen, pontosan. Leszarom, baszki.
Olyan sokáig voltam távol,
hogy már nem is emlékeztem, hogy kell vele beszélni.
Vagy együtt lenni vele.
Talán ő csak meglépte, amit én nem mertem.
Ez egy igazi felismerés!
Biztos nem dolgozik párterapeutaként félállásban?
Csak hétvégenként.
Elmúlt egy. Éhen halok.
Van egy kínai étterem itt mellettünk.
Ön nem éhes?
Sajnálom.
Csak olyan jó erről beszélni.
Nem igazán van rá lehetőségem.
Sajnálom.
Persze, ehetünk.
A legutolsó kiküldetésem után
hazajöttem, és megpróbáltam felvenni a fonalat.
A kapcsolatokban, a munkában. De...
Nem tudtam beilleszkedni.
Ezért visszamentem.
Sokan vagyunk kint volt katonák vállalkozókként.
Ismerjük a járást.
- Szereted? - Elmegy.
- Magányos meló. - Gondolom, a semmi közepén.
Gyönyörű az ország.
De...
A kormány emberei vesznek körül.
Vigyázni kell, hogy mit mond az ember.
Nem szabad nekik elmondani az igazságot.
Miért?
Mert felhasználják ellened.
Eltitkolják, de valójában
az a dolguk, hogy bűnbakot találjanak.
Úgy hangzik, mintha...
Nem, tudom, mire gondolsz.
Tényleg?
Igen.
Téged is kihasznált így valaki?
Hogyan?
Zaklat valaki? Próbál kiszedni belőled valamit?
Nem.
Csak mert úgy mondtad...
Csak udvariasságból mondtam.
- Megint kezdem. - Mit?
A kihallgatást.
Az meg mi?
Semmi, csak ez a munkám.
Információkat szerzek.
Néha nem veszem észre, hogy csinálom. Bocsánat.
Belőlem nincs mit kiszedni.
Rinyálok a válásomról, és most rád támadok.
Baszki, ez csak egy első randi!
Egy első micsoda?
Azt hiszem, ideje rendelnünk egy italt!
- Jobb, ha most... - Micsoda?
Nem mehetsz el! Balszerencsét hoz!
Micsoda?
Józanul hajtogatni a kimosott ruhákat.
Ezt anyámtól tanultam.
- Igen? - Nézz rám, mást nem is tanultam tőle!
Mit keresel itt?
Egy képe sincs a falon. Se család, se semmi.
Okosabbnak kell lenned! Gondolkodj!
Miről?
Heidi Bergman? Mit akar az a nő?
Segíteni. Ez a munkája.
Ő valamiféle orvos?
Hol szerezte a diplomáját?
Hogy jön ez ide?
Olyan hiszékeny vagy!
Ez a kormány semmit sem ad ingyen.
Nem véletlenül vagy itt.
Itt kezelnek.
Kezelnek?
Nincs semmi bajod.
Nincs semmi bajom, de itt kell lennem.
El akarják hitetni veled, hogy valami baj van.
Hogy szükséged van rájuk.
De nincs szükséged terapeutára,
aki arról beszéltet, hogy mit láttál, mit tettél.
Nem kényszerítenek semmire.
Ezt nem tudhatod, Walter.
Ha hibáztál, és valahogy átvertek...
Átvertek?
Tudom, hogy szörnyű dolgok történtek odakinn.
Gondolod, hogy azért a tábornokok és a fiaik viszik el a balhét?
- Nem! - Honnan szeded ezt a baromságot?
Vigyázz, hogy beszélsz!
Akkor szerinted miért vagyunk itt?
A cél, hogy megoldjuk a gondjainkat?
Ez része az ördögi tervüknek?
Igen. Itt elmondod nekik, hogy úgy érzed, őrült vagy, és erőszakos.
Megmutatod nekik a gyengeségedet, amit kihasználnak.
Ez volt, amikor bevonultam.
- Nem arról beszélek. - De én igen.
Azt mondtad, szolgálni akarsz...
Itt nem szolgálsz senkit, téged használnak ki.
Te pedig csak félsz.
Tényleg félek.
Csak szeretném, ha hazajönnél!
Csomagol?
Craig, menj vissza az irodádba!
- Hívjuk az őröket. - Az nem szükséges.
Heidi, a negyedik heti adagot kapja.
Ha leáll a gyógyszerrel, elvonási tünetei lesznek.
Tudom.
- Bocs, de szólnom kell Colinnak. - Nem.
Hogy érted, hogy nem? Heidi!
Elfelejtetted, hogy mit...
Kurvára nem felejtettem el semmit, Craig!
Most fogd be a pofád, és menj vissza a játékaidhoz!
Üdv!
Mi folyik itt, Walter?
Vissza kell mennem vele.
Anyám nincs jól.
Rendben.
Sajnálom, hogy menet közben megyek el.
Visszajövök, amint tudok.
Ha úgy érzi, hogy ezt kell tennie...
Akkor persze, megértem.
Biztos, hogy ezt szeretné?
Ő az anyám, és nagyon zaklatott. Így egyszerűbb.
Oké.
Azért válaszolna a kérdésemre?
Hogy én mit akarok?
Igen.
Eddig a kötelességeiről beszélt.
Arról, hogy kit hagyott cserben. Shriert, Leskyt.
De mit akar?
Szerintem nem az alapján kell dönteni.
Miért?
Ha maradok, az azért lenne, hogy felépüljek.
Szerintem az fontos.
Vagy azért, hogy önnel lehessek.
Szokott erre gondolni?
Szerintem...
Veszélyes lehet most megszakítani a kezelést.
- Veszélyes? - Nem...
Nem veszélyes, csak kockázatos...
Miért?
Ha nem biztos abban, hogy készen áll, jobb, ha marad.
Értem.
De válaszolna a kérdésemre?
Igen.
Micsoda?
Szoktam erre gondolni.
Kérjük, hagyjon üzenetet...
Colin Belfastnak.
Szia, Colin, itt Heidi.
Csak szólni akartam, hogy ma váratlan látogató érkezett hozzánk,
de megoldottam a helyzetet, és minden rendben van.
Oké.
- Heidi? - Egy pillanat, Walter.
Mrs. Morisseau!
Megkapta, amit akart, igaz?
Gloria, sajnálom. Én csak...
Ez fontos nekem.
Talán, ha elmagyaráznám a terápiánkat.
Megértem, hogy úgy érzi, a kormány és a hadsereg
nem a fia érdekeit részesíti előnyben.
Mert nem részesítik előnyben.
Értem, miért érzi ezt.
De az egyetlen célom, hogy segítsek Walternek.
- Bízzon bennem! - Bízzak önben?
Ne aggódjak amiatt, hogy a hadsereg mit művel a fiammal,
mert önnek, Heidi Bergmannak
jók a szándékai?
Walter úgy döntött, hogy marad. Ezt szeretné.
Ezt tartsa tiszteletben!
Ezt szeretné?
Amióta csak bevonult, tesznek arra, ő mit szeretne.
Annak már vége. Ez a hely más.
Hogy lenne más!
Ezt ön is tudja, vagy meggyőzte magát,
hogy egy jó ügyet szolgál itt.
Talán fontos önnek Walter kezelése,
vagy törődik vele.
Nem számít.
Ha komolyan azt hiszi, hogy megvédheti Waltert
vagy bárki mást ezen a helyen,
akkor nagyon téved!
Négy év után elmentünk egy italra,
és másnap felhívott.
- Hihetetlen. - Köszönöm.
Azt mondta... Mit is mondott?
Azt mondta,
hogy micsoda furcsa egybeesés.
Épp a városomban van,
és szeretné tudni, hogy megszállhatna-e nálam.
- Ne! - De csak pár napra.
Ez hihetetlen. Mit csináltál?
Azt mondtam,
hogy nagyon sajnálom, de anyám nem hagyja, hogy ittalvós vendégeket fogadjak.
Ami igaz.
Nem voltam túl kedves.
- Megérdemelte. - Igen.
Minden rendben?
Igen, a feleségem az.
Bocs, a volt feleségem.
Azt akarja, hogy írjam alá a válási papírokat.
Minden alkalommal más kifogást találok.
Azt hiszi, még Afganisztánban vagyok.
Sose unod meg?
Mit?
A hazugságot.
Nem...
Ne aggódj, én is szoktam hazudni.
Te?
Miről szoktál hazudni?
Minden nap
bemegyek dolgozni, és eljátszom...
Eljátszom, hogy egy pincérnő vagyok. Mosolyogva szolgálom ki a vendégeket.
Aztán hazamegyek, és ugyanez.
Eljátszom,
hogy jó gyerek vagyok.
Néha meggyőzöm magam,
hogy tényleg ez vagyok.
Értem, mire gondolsz.
De aztán...
Ülök a kocsiban,
vagy miután felébredtem...
Úgy érzem, a semmiből bukkantam fel.
Látom, hogy az egész életem egy nagy hazugság,
és minden, amit mondok, minden másodperce...
Nem tudom,
de ha ez az élet...
Ez a hazugság, akkor hol a másik?
Az igazi.
Az igazi micsoda?
Az igazi énem.
Az...
Az, amelyiket elrejtek magam elől.
Aztán belegondolok, hogy nem mindegy-e.
Hogy hazudunk?
Hogy hazudunk vagy igazat mondunk, hogy igazi-e az életem.
Legszívesebben megfognám az egészet,
leraknám valahová, és azt mondanám...
Leszarom, baszki?
Igen, pontosan. Leszarom, baszki!
- Nem erre gondoltál, ugye? - Nem, nem erre.
Oké.
Üdvözlöm, ez a Védelmi Minisztérium panaszvonala.
A sípszó után hagyjon üzenetet!
Halló? Panaszt szeretnék tenni.
Én...
Most jövök a Homecoming épületéből.
Elmondhatom, hogy ott dolgozom.
Az intézményben. Alkalmazott vagyok.
Láttam valamit.
Az egyik katona, Walter Cruz
el akar jönni. Haza akar menni, de nem hagyják.
Ez ellentétes...
Fogva tartják.
Azonnal haza kell küldeni!
Különben nem tudom, mi fog történni.
HÍVÁS NAPJA: 2018. ÁPRILIS 29.
HÍVÁS IDEJE: 13:22 BEJELENTŐ: NÉVTELEN
ÁTIRAT: ÜZENET KEZDETE
HALLÓ? PANASZT SZERETNÉK TENNI.
Szia!
Belefáradtam ebbe.
Mibe?
A hazugságba.
Oké.
Azt hiszem, tettem valamit.
Valami rosszat. És...
Nem tudom, mi az.
Oké.
Derítsük ki!
Kreatív supervisor: Dittrich-Varga Fruzsina ák.