Odbor pro veterány se zasazuje o poskytování špičkové péče.
Vyčkejte prosím na telefonu a za chvilku se...
Paní Morisseauová, díky za trpělivost.
Dívám se do Walterovy složky.
Program se jmenuje Homecoming?
-Ano, Homecoming. -Dobře, ano.
Syn se mi už dva týdny neozval.
Snažím se mu dovolat, ale nemám žádný...
To není program Odboru pro veterány.
O čem to mluvíte?
Vidím tu,
že ho spravuje soukromý kontraktor, Geist Emergent Group.
Geist?
Ano, není to náš program. Víc nevíme.
Můžu vám ještě s něčím pomoct?
Ne.
Glory?
Jsi připravena?
Přijdeme pozdě.
Co je to?
Geist.
A co jako? To všechno vyrobili oni?
Ne,
ale vyrábí produkty pro domácnost, šampony, čističe odpadů,
prací prostředky.
No a?
A chtějí, aby mluvil o svých pocitech?
Ne.
Kdo? O čem to mluvíš?
Walter. Tam, kam ho poslali.
Nedává to smysl.
Vím, že jsi smutná, doudou mwen. Že ti chybí.
O to tady nejde.
Proč by společnost, co vyrábí šampony a čističe odpadů...
Glory, jsi moje sestra a mám tě moc ráda.
-Ale když se začneš chovat takhle... -Nemusím tě přesvědčovat.
-Kam jdeš? -Jedu do Tampy.
Teď?
Jsem jeho matka. Nemusím hlásit, když...
Vydal se přes půl světa, aby utekl před tvými nesmysly.
-Evito. -Je to tak.
Za čtyři týdny bude doma, Glory.
Co mu nemůžeš říct po telefonu?
Nebudu mu říkat nic.
-Co tím myslíš? -Přivezu ho domů.
EPIZODA ŠESTÁ HRAČKY
Něco vám dlužím.
Prosím?
Obsluhovala jste mě v té restauraci a dlužím vám spropitné. Takže...
-To nemusíte. -Prosím, trvám na tom.
Uděláte mi tím laskavost. Můžu si říkat, že jsem dobrý člověk.
Jistě. Díky.
Já děkuju vám.
Už někdo zbohatl?
To černé zlato.
-Z té sklenice. -Ne. Ještě ne.
Stejně tam bylo jen pár vizitek, ne?
Co je to za lidi? Všímáte si jich?
Ne.
Je to legrační.
Ježíši.
-Cože? -Omlouvám se.
Zrovna jsem se vrátil z Afghánistánu.
Už nevím, jak vést normální rozhovor.
-Promiňte. -Jste v armádě?
Jo, byl jsem.
Už ne, teď jsem spíš kontraktor.
Vítejte doma.
Díky.
Jsem Hunter. Těší mě.
Heidi.
Můžu se na něco zeptat?
Jen jsem si říkal, jestli jsem minule nezašel moc daleko.
-Moc daleko? -S tím ptákem. Já...
Ne. To ne. To je v pořádku.
Protože mi přijde, že vás to trochu rozhodilo.
Ne.
Ano, tady Heidi.
Dobře. Hned tam budu.
Můžete tu zůstat? Musím se na něco podívat.
Jo.
Paní, takový je protokol. Já ta pravidla nepsala.
Musíte vyplnit formulář.
Přijde mi, že nic nevíte.
Heidi! Ahoj, máme tu menší problém.
Jaký problém? Vysvětlete mi to.
Tohle je Walterova matka.
Ano, zdravím. Jsem Heidi Bergmanová.
Řekla jsem, že nepovolujeme neohlášené návštěvy,
ale myslí si, že nevím, co...
Vy jste tu vedoucí? Pracujete pro Geist?
To oni to tu řídí, že?
Je všechno v pořádku?
Pokud se něco stalo...
Nic se nestalo.
Je to můj syn, chci ho vidět.
Chcete říct, že se to nesmí? Proč?
Toto zařízení má Walterovi usnadnit návrat do běžného života.
Vede si skvěle, ale jde o to, že návštěvy,
zejména rodina, mohou...
Přijela jsem až z Georgie,
musím oznámkovat 28 referátů a nikam nespěchám.
-Mám zavolat ochranku? -Ne, to je...
Heidi, všechny žádosti o návštěvu musí být schváleny předem.
Ona už je tady a neodejde.
To je v pořádku.
Paní Morisseauová, pojďte se mnou, prosím.
V pořádku.
Tudy.
O co šlo?
Bydlíte ve Valdostě, že?
Jak dlouho vám trvala cesta?
Měla trvat tři hodiny.
-Provoz? -Ne.
Neměla jsem adresu.
Jak jste nás našla?
Walter říkal, že je to kancelářská zóna za Tampou
poblíž bažiny a vesničky pro seniory.
Těch tu je asi tucet.
Jen osm.
-Takže jste... -Tohle byla šestá v pořadí.
Mami?
Mami, co... Co tady děláš?
Jen jsem tě chtěla vidět.
Posadíme se a promluvíme si?
Bože...
Heidi, omlouvám se...
Dlouho jsem se s mámou neviděl...
Můžete nás nechat chvíli o samotě?
Jistě, samozřejmě.
Před měsícem jsem byl 160 km od Kandaháru
uprostřed ničeho, a zavolala s tím,
že se chce rozvést.
-Páni. -Že jo?
Že prý je to pro ni moc těžké.
Těžké pro ni.
To je drsné.
Ani jsem se na ni nezlobil. Spíš jsem si říkal...
„Do hajzlu s tím?“
Ano, přesně tak. Do hajzlu s tím.
Byl jsem tak často pryč,
že jsem si ani nepamatoval, jak s ní mám mluvit.
Nebo jak s ní být.
Možná jen udělala to, k čemu já neměl odvahu.
Vylévám si tu srdce.
Určitě bokem nepracujete jako vztahová poradkyně?
Jen o víkendech.
Je jedna pryč. Umírám hlady.
Vedle je čínská restaurace.
Co vy? Nemáte hlad?
Promiňte.
Je to dobrý pocit, s někým o tom mluvit.
Moc příležitostí k tomu nemám.
Omlouvám se.
Jistě, něco bych snědla.
Po svém posledním turnusu
jsem se vrátil domů, do starých kolejí.
A ke vztahům. Práci. Ale prostě...
Nezapadal jsem. Víte?
Tak jsem se vrátil.
Je nás tam hodně, bývalých vojáků, co teď dělá kontraktory.
Vyznáme se.
-Baví vás to? -Ušlo to.
-Je to osamělá práce. -To jistě, tak daleko.
Je to krásná země, o to nejde.
Víte...
Mám kolem sebe lidi z vlády.
Musíte si dávat pozor na každé slovo.
Pravda je to poslední, co jim chcete říct.
Proč?
Použijí ji proti vám.
Jakoby jen dělali svou práci,
ale chtějí najít někoho, na koho hodit vinu.
Ode mě to zní jako...
Ne, vím, jak to myslíte.
Vážně?
Jo.
Někdo vás takhle využívá?
Co?
Někdo vás obtěžuje? Snaží se z vás něco dostat?
Ne.
Protože říkala jste...
To bylo jen ze zdvořilosti.
-Dělám to zase. -Co?
Přepnu do režimu výslechu.
To je co?
Nic, jen moje práce.
Tahám z lidí informace.
Občas do toho nevědomky spadnu. Promiňte.
Já pro vás nic nemám.
Fňukám kvůli rozvodu a teď vás tu dusím.
Ježíši, je to první rande.
První co?
Tím pádem je čas objednat si drink.
-Asi bych měla... -Co?
Co tím myslíte? To přináší smůlu.
Co?
Skládat prádlo za střízliva.
To jediné mě matka naučila.
-Opravdu? -Je to to jediné. Jen se na mě podívejte.
Povíš mi, o co jde?
Nemá tu žádné fotky, rodinu, nic.
Musíš být chytřejší. Musíš přemýšlet.
O čem?
Heidi Bergmanová? Co chce?
Chce mi pomoct. Je to její práce.
Má to být nějaká doktorka?
Kam chodila do školy?
Jak to s tím souvisí?
Prostě jim věříš.
Ale tahle vláda nedává nic jen tak.
Nejsi tu bezdůvodně.
Ano, jsem tu kvůli léčbě.
Léčbě?
Jsi úplně v pořádku.
Nic se neděje, jen tu potřebuju být.
Chtějí ti namluvit, že je něco v nepořádku.
Že je potřebuješ.
Nepotřebuješ terapeuta,
co tě bude nutit mluvit o tom, cos viděl a dělal.
Nikdo mě k ničemu nenutí.
To nevíš, Waltere.
Pokud jsi udělal chybu nebo tě nějak obelhali...
Obelhali?
Vím, jaké zrůdnosti se tam dějí.
Ale myslíš, že generálové a jejich synové vezmou vinu na sebe?
-Ne! -Mami, kam na ty sračky chodíš?
Pozor na jazyk, Waltere.
Takže co? O co tu jde?
Celý to řešení našich problémů
je součást jejich ďábelského plánu?
Ano, přivezou tě sem a ty řekneš: „Jsem blázen, jsem násilník.“
Ukážeš jim svou slabost a oni toho pak zneužijí.
Jako když jsem narukoval.
-O tom nemluvím. -Ale já jo.
Říkals, že chceš sloužit...
Tady nikomu nesloužíš. Zneužívají tě.
A ty máš jen strach.
Mám strach.
Jen chci, aby ses vrátil domů.
Balí si věci?
Craigu, vrať se do své kanceláře.
-Měli bychom zavolat ochranku. -To není nutné.
Už čtyři týdny bere léky, Heidi.
Jestli je teď vysadí, bude mít absťák...
Já vím.
-Musím informovat Colina. Je mi líto. -Ne.
Jak to, že ne? Heidi...
Zapomnělas, co...
Craigu, na nic jsem nezapomněla.
Teď zavři klapačku, otoč se a vrať se ke svým hračkám.
Zdravím.
Waltere, co se děje?
Musím se s ní vrátit.
Špatně to snáší, takže...
Dobře.
Mrzí mě, že musím odejít uprostřed programu.
Vrátím se, jak to půjde.
Pokud máte pocit, že to tak musí být...
Samozřejmě to chápu.
Ale opravdu to tak chcete?
Je to moje máma. Je naštvaná. Takhle je to jednodušší.
Dobře.
Můžete mi odpovědět?
Co chci já?
Ano.
Mluvíte o tom, co lidem dlužíte.
Nebo jak jste je zklamal. Třeba Shriera a Leskyho.
Ale co chcete vy?
Podle toho bych se nerozhodoval.
Proč ne?
Protože kdybych zůstal, tak je to možná kvůli zdraví.
To je důležité.
Nebo abych mohl být s vámi.
Přemýšlíte o tom někdy?
Já jen...
Ukončení léčby teď by mohlo být nebezpečné.
-Nebezpečné? -Já...
Ne nebezpečné, jen trochu riskantní...
Proč?
Neměl byste odcházet, pokud ještě nejste připravený.
Fajn.
Ale můžete mi odpovědět?
Ano.
Co?
Napadlo mě to.
Prosím, zanechte vzkaz pro...
Colina Belfasta.
Ahoj, Coline, tady Heidi.
Jen jsem ti chtěla říct, že jsme tu dnes měli nečekanou návštěvu,
ale situaci jsem zvládla a všechno je v pořádku.
Tak jo.
-Heidi? -Waltere, já...
Paní Morisseauová.
Máte, co jste chtěla, že?
Glorie, mrzí mě to. Já...
Záleží mi na tom.
Možná bych vám mohla přiblížit náš přístup.
Chápu, že při jednání s vládou a armádou
to často nevypadá, že jsou zájmy vašeho syna prioritou.
Nejsou.
Chápu, proč se tak cítíte.
Ale já se jen snažím Walterovi pomoct.
-Můžete mi věřit? -Věřit?
Neměla bych si dělat starosti, co armáda dělá s mým synem,
protože vy, Heidi Bergmanová,
máte za to, že máte dobré úmysly?
Walter se rozhodl zůstat. Tak to chce.
Měla byste ho nechat.
Co chce?
Na tom nikomu nezáleží už ode dne, co narukoval.
S tím už je konec. Tady je to jiné.
Tady to není jiné.
Možná to víte, nebo jste možná přesvědčila sama sebe,
že sloužíte vyššímu dobru.
Možná vám záleží na Walterově léčbě
nebo vám možná záleží na něm.
To je jedno.
Pokud si myslíte, že můžete ochránit jeho
nebo kohokoli jiného na místě, jako je tohle,
pak jste blázen.
Dali jsme si jeden drink po čtyřech letech
a on mi druhý den zavolal.
-Neuvěřitelný. -Děkuju.
Řekl... Bože, co to řekl?
Řekl mi:
„To je tak divná náhoda.“
Je ve městě, kde jsem i já,
a chce vědět, jestli u mě může zůstat.
-Ne. -Ale jen na pár dní.
Ne. Co tím myslíte? Co jste udělala?
Řekla jsem:
„Anthony, promiň, ale máma nechce, aby u nás někdo přespával.“
Což je pravda.
To ode mě nebylo hezké.
-Anthony si to zasloužil. -Jo.
Je všechno v pořádku?
Jo, je to moje žena.
Moje bývalá. Pardon, moje bývalá žena.
Chce, abych podepsal rozvodové papíry.
Vždycky když spolu mluvíme, vymyslím si jinou výmluvu.
Myslí, že jsem v Afghánistánu.
Nemáte toho už po krk?
Čeho?
Toho lhaní.
Ne, chci říct...
Buďte v klidu. Jsem taky lhářka.
Vy?
O čem lžete?
Každý den
jdu do práce a předstírám, že jsem...
Přesně tohle, servírka. Obsluhuju lidi a usmívám se.
A pak jdu domů a tam je to totéž,
předstírám, že jsem...
Dobrá dcera.
A občas přesvědčím samu sebe,
že to jsem já. Že je to skutečné.
Vím, co tím myslíte.
Ale pak...
Jedu v autě
nebo se ráno probudím a...
Jako bych tam najednou byla.
A vidím, jak je celý můj život falešný
a každé moje slovo, každá sekunda...
Nevím, ale pokud...
Pokud je to...
Pokud je to lež, kde je to druhé?
To skutečné, já...
Co skutečné?
Já.
To...
To, které si nechci přiznat.
Ale pak si začnu říkat, že v tom není rozdíl.
Když budeme lhát?
Když budeme lhát nebo mluvit pravdu, jestli je to skutečné nebo falešné...
Chci to všechno vzít,
dát to na jedno místo a říct...
Do hajzlu s tím?
Ano, přesně tak. Do hajzlu s tím.
-To jste neměla na mysli, že ne? -Ne.
Dobře.
Dobrý den, dovolali jste se na linku stížností ministerstva obrany.
Začněte mluvit po zaznění tónu.
Dobrý den, ano. Mám stížnost.
Tohle je...
Právě jsem byla v budově Homecoming.
Ne, řeknu to jinak. Pracuju tam.
V zařízení. Patřím k personálu.
A něco jsem viděla.
Jeden z vojáků, Walter Cruz...
Chce odejít. Chce jít domů, ale oni mu v tom brání.
Je to proti...
Drží ho tu proti jeho vůli.
Takže ho musí okamžitě poslat domů.
Jinak nevím, co se stane.
DATUM PŘIJETÍ: 29. DUBNA 2018
ČAS PŘIJETÍ: 13:22 STĚŽOVATEL: NEZNÁMÝ
STÍŽNOST Č.: H-316529812/CS PŘEPIS: [ZAČÁTEK ZPRÁVY]
DOBRÝ DEN, ANO. MÁM STÍŽNOST.
Ahoj.
Už toho mám po krk.
Čeho?
Lhaní.
Dobře.
Myslím, že jsem něco provedla.
Něco špatného. A...
Nevím co.
Aha.
Tak to zjistíme.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová
Kreativní dohled Filip Zrak láčová