‫הירשמו היום לרשימת הדיוור שלנו‬
‫ותיכנסו להגרלה של כרטיס מתנה בשווי 300 דולר.‬
‫הומקאמינג‬
‫...הירשמו כדי לזכות.‬
‫אל תשכחו, תוכלו גם לקנות באתר האינטרנט שלנו מסביב לשעון.‬
‫יש מבחר ומגוון מידות גדול מאי פעם.‬
‫ומשלוח חינם בקנייה מעל 100 דולר.‬
‫אני לא יכולה לחיות בלי זה.‬
‫מה זה מעבה?‬
‫זה יהיה קצת יותר נוזלי מקרם לחות,‬
‫אבל זה מעודד קולגן מדהים.‬
‫מהי שגרת היופי היומית שלך?‬
‫השגרה שלי?‬
‫בוקר טוב, חבר'ה.‬
‫- בוקר טוב, היידי. - בוקר טוב.‬
‫יש לך פה משהו.‬
‫בסדר, תני לזה 90 שניות.‬
‫הי.‬
‫פרק חמישי לעזור‬
‫ג'וזף.‬
‫היי, נראה טוב פה, ג'ו.‬
‫כל הכבוד.‬
‫האדון הזה רוצה לשאול אותך כמה שאלות.‬
‫זה בסדר?‬
‫בסדר. אני אחכה שם.‬
‫מר שרייר, שמי תומס קרסקו.‬
‫אני ממשרד ההגנה, משרד ה...‬
‫אני בודק תלונה בנוגע לוולטר קרוז.‬
‫לפי התיעוד שלנו, אתה ומר קרוז‬
‫התנדבתם לקבל טיפול בהומקאמינג, מרכז מעבר ותמיכה‬
‫לאחר שירותכם בחו"ל.‬
‫זה היה...‬
‫מר שרייר?‬
‫אתה מבין את השאלות האלה?‬
‫כן.‬
‫אז זה נכון? אז היית בהומקאמינג עם וולטר?‬
‫- כי אני מנסה לקבוע... - כן.‬
‫סליחה?‬
‫וולטר ואני...‬
‫השארתי אותו שם.‬
‫כן, שוחררת לפניו.‬
‫אבל אתה זוכר שהיית עד לאינטראקציה‬
‫בין וולטר לבין היידי ברגמן?‬
‫אתה יכול ללכת?‬
‫תראה, אם אתה חושש ש...‬
‫כל מה שתגיד לי חסוי, מר שרייר.‬
‫אני פשוט מנסה לבסס אם וולטר עשה משהו לגברת ברגמן.‬
‫אתה פשוט רוצה לעזור.‬
‫בדיוק.‬
‫הוא האמין לה.‬
‫להיידי ברגמן?‬
‫היי, אפשר?‬
‫לא. זה בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫הדברים האלה, לפעמים הם בעייתיים.‬
‫הזהרתי אותו לגביה.‬
‫אתה יודע, סיפרתי לו על העצים.‬
‫אבל וולטר, הוא בחיים לא...‬
‫הזהרת אותו בנוגע למה?‬
‫הם הסתתרו שם.‬
‫ואני... לא יכולתי... לא יכולתי להסביר את זה כראוי.‬
‫גם ככה היא ידעה הכול.‬
‫מה היא ידעה? מי הסתתר?‬
‫מצטער.‬
‫זה בסדר, הכול טוב.‬
‫הנה. קח את זה.‬
‫אתה זוכר.‬
‫מה היידי ברגמן ידעה, מר שרייר?‬
‫מר שרייר, פשוט... מה היא ידעה?‬
‫היי, הכול בסדר פה, ג'ו?‬
‫מישהו?‬
‫חבר'ה, בחייכם. צריך להתאמן.‬
‫תראו, כשתלכו הביתה...‬
‫תראו חברים ותיקים. הם אולי לא‬
‫יבינו כל מה שעברתם.‬
‫טוב? הם אולי יגידו דברים שיגרמו אי נוחות.‬
‫נבצע משחק תפקידים בנושא.‬
‫זה כל מה שזה, משחק תפקידים.‬
‫מישהו?‬
‫חבר'ה, זה רק משקה עם חבר ותיק,‬
‫זה כל מה שזה צריך להיות. זה הכול.‬
‫אנגל, אתה שבוע ראשון. אולי פשוט תנסה?‬
‫תנסה את זה, תראה מה יקרה.‬
‫אני לא מסוגל לדמיין את זה, בנאדם.‬
‫איזה חלק?‬
‫אנחנו. חברים.‬
‫אתה יודע מה? גם לי זה מוזר, אלא אם...‬
‫אולי אם תסיר את הכובע, זה יעזור.‬
‫וולטר מתנדב.‬
‫באמת?‬
‫כן. באמת.‬
‫בסדר.‬
‫אני מניח שכן.‬
‫פשוט תשב.‬
‫לא אכפת לך, נכון, קרייג?‬
‫- האמת שקיוויתי... - נפלא.‬
‫בסדר, נהדר! בסדר.‬
‫ברוך שובך הביתה, אחי!‬
‫כל כך טוב לראות אותך.‬
‫- גם אותך, חברה. - כן! אלוהים...‬
‫בזמן שלא היית, פגשתי המון אנשים נהדרים.‬
‫אני שמח לשמוע.‬
‫כן, איזה בחור, כלומר,‬
‫אפשר לקרוא לו החבר הכי טוב שלי.‬
‫ולא אוכל להישאר הרבה כי יש לנו כרטיסים לאירוע ספורט מקומי.‬
‫- זה נשמע נהדר. - כן.‬
‫- אתה רוצה לבוא? - בטח.‬
‫לעזאזל, לא קנינו לך כרטיס. כלומר...‬
‫לא ידעתי אם זה עדיין מעניין אותך.‬
‫מה, פעילויות מהנות?‬
‫לא, בימינו אני בעיקר יושב בבית ומבריק את הרובים שלי.‬
‫כן, בנאדם.‬
‫היידי...‬
‫אז מה תעשה כעת כשחזרת?‬
‫אני לא יודע. חשבתי אולי לנוח איזה שבועיים.‬
‫אז כשזה יימאס עליך?‬
‫חשבתי לנסוע מערבה.‬
‫זה נשמע כמו רעיון טוב. התחלה חדשה.‬
‫- נכון, כן. - מה תעשה כשתגיע לשם?‬
‫לא יודע. אפתח מאפייה? אולי אלמד יוגה.‬
‫- אתה אופה? - לא.‬
‫אתה יודע יוגה?‬
‫כלומר, כמה קשה זה יכול להיות?‬
‫אז תיסע מערבה, תהיה חדש בעיר,‬
‫בלי חברים, בלי עבודה... מה תעשה כל היום?‬
‫לא יודע, חברה ותיקה.‬
‫מה איתך? איך את מעסיקה את עצמך?‬
‫אני? אני עובדת עם חיילים משוחררים. אני עוזרת להם.‬
‫באמת, את עוזרת להם?‬
‫לפחות לאלה שמשתפים פעולה.‬
‫- את אוהבת את זה? - האמת שכן.‬
‫לקח לי הרבה זמן להגיע לכאן.‬
‫ומה עשית לפני כן?‬
‫לפני כן? בוא נראה.‬
‫הייתי מזכירה.‬
‫קידמו אותי למשאבי אנוש. פיטרו אותי.‬
‫אז חזרתי הביתה לאימא שלי.‬
‫ניסיתי למכור קצת נדל"ן. פגשתי בחור נשוי.‬
‫וחשבתי שאם אנטוש הכול ואעבור שתי מדינות משם,‬
‫יסתדר איתו בוודאות.‬
‫לא הסתדר.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫מנהלת משרד, התפטרתי. מנהלת מחסן, התפטרתי.‬
‫מארחת באפלבי'ס, פוטרתי.‬
‫ואז הבנתי שאני רוצה לעשות תואר שני בעבודה סוציאלית.‬
‫ארבע שנות לימודי ערב והצלחתי.‬
‫ועבדתי במח' לחיילים משוחררים באוקלה במשך שלוש שנים, וכעת אני פה.‬
‫עבודת החלומות שלך?‬
‫בטח.‬
‫ונראה לך שאני צריך לחפש את עבודת החלומות שלי?‬
‫לא.‬
‫אז מה?‬
‫פשוט חיכיתי שהדבק יתייבש.‬
‫מה?‬
‫זה נהדר, היידי. ממש נהדר.‬
‫כן, טוב, זה היה פתאומי.‬
‫אחותה של אמי, כן, דודה בטי.‬
‫בכל מקרה, הלוויה בסופ"ש, אז אשוב למשרד ביום שני.‬
‫...סופת שלגים ענקית בסביבות מילווקי.‬
‫מילווקי.‬
‫האמת היא שיורד פה שלג, אז כדאי ש... בסדר, יופי.‬
‫כן, כדאי, כן. נתראה... נהדר, נתראה בשני. תודה, ביי.‬
‫חבל על דודה שלך. סבתא שלי מתה בחודש שעבר.‬
‫צר לי לשמוע.‬
‫סבתא שלי מתה הרבה.‬
‫אני משתתפת בריקוד תחרותי.‬
‫אני באמת... אני חייב ללכת.‬
‫כן, ולפעמים הולכים ממש מאוחר.‬
‫אז סבתא שלי בדרך כלל מתה.‬
‫אפשר לקבל את המפתחות, בבקשה?‬
‫בהצלחה בסופה.‬
‫ברוכים הבאים לטמפה, העיר הדגולה הבאה של ארה"ב‬
‫זה לא יעבוד. אני אומר...‬
‫- תוכל לסגור את הדלת? - זה החדר שלי.‬
‫- מה בכלל הפואנטה? - יהיה מצחיק. אני נשבע, טוב?‬
‫- יהיה מצחיק יותר אם אנחנו... - זה לא יעבוד.‬
‫- אי אפשר להתקרב מספיק. - זה מה שאני אומר.‬
‫- נשתמש בסדין... - ניקח צמיג אופניים.‬
‫ניקח את ה"פנימית" ונכין רוגטקה ענקית...‬
‫איפה נשיג "פנימית"?‬
‫בנאדם, על מה אתם מדברים?‬
‫- וולטר רוצה... - רגע, אנגל, מאיפה אתה?‬
‫- קנטקי? - כושי, תגיד את זה שוב! אני מאלבמה.‬
‫אתה מבין ביצירת מלכודות?‬
‫רגליים או נוצות?‬
‫ארון אב הבית‬
‫שלא יזוז.‬
‫איך נועלים את זה? ככה?‬
‫מה אתה עושה? תחתוך פה.‬
‫ואלה היו התותים.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני זוכר שקראו לזה סטרוברי מורנינג. נכון?‬
‫היו תותים מיובשים בהקפאה, קורנפלקס, מזגת על זה את החלב?‬
‫טוב, אתה חושב על בלוברי מורנינג.‬
‫- על זה אתה חושב. - לא. אני אומר לך.‬
‫- אכלתי את זה מלא. - אל...‬
‫איך אתה... אני יודע על מה אני מדבר, בסדר?‬
‫- איך? - אבא שלי עבד בחברת דגני בוקר.‬
‫ברצינות?‬
‫די.‬
‫הם מחכים לי עם עבודה.‬
‫כן? אחרי שתעזוב?‬
‫אני לא יודע. אולי אעזוב הלילה.‬
‫לאן, לאלבמה?‬
‫בטח. אעלה לאוטובוס, אגיע עד ארוחת בוקר.‬
‫כן, איך תגיע לאוטובוס, בנאדם?‬
‫- אלך ברגל. - תלך?‬
‫תראה איפה אנחנו, בנאדם.‬
‫לעזאזל, אני לא פוחד מטיפת בוץ.‬
‫זה נמשך ונמשך, בנאדם. תאמין לי, ראיתי את זה.‬
‫אני פשוט רוצה ללכת הביתה.‬
‫עברתי את כל החרא הזה.‬
‫שרדתי וחזרתי.‬
‫למה אי אפשר פשוט ללכת הביתה?‬
‫נראה לי שזו הסיבה שאנחנו פה.‬
‫מנסים לעזור לנו בזה.‬
‫הם לא יודעים מה לעשות איתנו.‬
‫אנחנו דפקטים.‬
‫אז הם, כאילו, אני לא יודע, באים הנה, למקום הזה,‬
‫ועושים קצת הצגות ו...‬
‫לא אכפת להם מאיתנו.‬
‫אתה יודע כמה אנחנו שווים?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כלומר, כמה הם השקיעו בנו. הממשלה.‬
‫כמה?‬
‫כ-100 אלף בכל אחד.‬
‫- זה נכון? - כן.‬
‫- לא נראה לך שהם רוצים החזר? - לא יקבלו כלום ממני.‬
‫לא, אני אומר שתמצא עבודה. נכון?‬
‫תקנה בית.‬
‫- אז... - אז תהיה אזרח שישלם מסים.‬
‫בסדר, אבל אם הם יכולים לתקן אותנו, כן, אז למה הם פשוט לא...‬
‫את צריכה לחשוב טוב טוב על...‬
‫היידי, אם התקשרת לאיים עליי כי את רוצה משהו,‬
‫אני צריך להזהיר אותך. לא אשב בשקט ו...‬
‫היידי, מדובר בעתיד שלך.‬
‫לכן אני פה.‬
‫פאט מורגן'ס‬
‫- אייב, אני צריכה את ההמבורגרים. - הם באים, חכי.‬
‫- הצעירים ירדו מהפסים! - אמרתי שתחכי.‬
‫אחזור בעוד 30 שניות.‬
‫שב איפה שבא לך.‬
‫הי.‬
‫תודה על הסבלנות. טיפה פסיכי פה.‬
‫אתה יודע מה אתה רוצה?‬
‫הספיישל היום הוא בורי עם לחם תירס או סלט כרוב.‬
‫- גם יש לנו מרק צדפות שמגיע... - גברת, אעצור אותך שם,‬
‫כי קנית אותי ב"מרק צדפות".‬
‫בסדר, משהו נוסף?‬
‫- לא. - שתייה?‬
‫- לא. - בסדר.‬
‫קפה?‬
‫איך היה הכול?‬
‫טעים. כן, נהדר, תודה.‬
‫18.50.‬
‫כן, כמובן.‬
‫את יודעת מה? הכרטיס שלי דפוק עכשיו.‬
‫יש לי... יש לי רק 20.‬
‫לא נשאר הרבה לטיפ. אני מצטער.‬
‫אל תדאג.‬
‫בדרך כלל יש לי יותר מזומנים.‬
‫תכניס את כרטיס הביקור שלך לצנצנת. אולי המזל שלך ישתנה.‬
‫...האם יש זהב שחור מתחת לביתך?‬
‫תשאיר את כרטיס הביקור שלך כדי לדעת עוד!!!‬
‫תומס קרסקו‬
‫לא, "קרסקו". "קו", ק-ו.‬
‫הוא במשרד המפקח הראשי במשרד ההגנה.‬
‫תשיגי לי כל מידע שיש על הבחור.‬
‫גייסט‬
‫בסדר, אין בעיה.‬
‫פשוט נתת לו להיכנס ישירות למשרד, נכון?‬
‫- ניסיתי... - הוא נתן לה את המספר שלי.‬
‫הוא מנצל אותה.‬
‫תקשיבי, אעביר כאן עוד יומיים.‬
‫- אסגור קצוות פרומים. - בסדר.‬
‫כוונתך במילווקי?‬
‫אז עקבתי אחריה, והיא לקחה את המפוחית לחדר של קרוז.‬
‫והם היו שם די הרבה זמן. לבד, רק שניהם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אז חשבתי שאתה צריך לדעת.‬
‫- שוב, כאן קרייג מהמתקן. - את צוחקת עליי, היידי?‬
‫מה האבנים האלה?‬
‫אנשים אוהבים את זה.‬
‫תפסיק לדבר בטלפון.‬
‫העולם לא מפסיק כי רון המזוין‬
‫מחליט שהוא רוצה לבלות באמצע שבוע עבודה.‬
‫כלומר, זה רע כל כך...‬
‫הי!‬
‫נהדר, תודה.‬
‫- זה מהמם. - יפהפה.‬
‫באמת. הי! היי, נחמד להיפגש.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫אני אוהבת כמה שהוא פשוט.‬
‫ניסינו את הקטע של בית גדול. המדשאה, הבריכה.‬
‫- זה פשוט לא התאים לנו. - כן, אני מבינה אתכם.‬
‫קייט, יש לנו מרווה בגינה?‬
‫כן, שף. נראה לי שאנחנו אמורות לעזוב עכשיו.‬
‫בכל מקרה אשמח לראות את הגינה.‬
‫מכאן.‬
‫אז איך הולך עם הומקאמינג?‬
‫אתם במירור פונד, נכון?‬
‫כן, נכון. טוב, אתה יודע, אנחנו...‬
‫אנחנו פולשים בינתיים אל המתחם עד שגייסט יבנו את...‬
‫- מרכז הבריאות. - נכון.‬
‫אז עד אז כבר נהיה במתקן נורמלי.‬
‫מסתדרים.‬
‫אנחנו ממש מעריכים את זה שהזמנתם אותנו, רון.‬
‫האמת היא שהייתי עמוס כל כך,‬
‫שלא ממש הזדמן לי...‬
‫אבל אתה בטח מרגיש טוב בנוגע לזה.‬
‫כלומר, אם אתה מתרחק ממנו ליום אחד.‬
‫האמת היא שאני לא מרגיש טוב, רון.‬
‫אתה לא?‬
‫לא, אני מרגיש נהדר.‬
‫זה מה שאני אוהב בך, בנאדם.‬
‫אתה קורע. אתה קטלני.‬
‫אם תטפל בזה כמו שצריך למעני,‬
‫אתה תתקדם לסקויה.‬
‫ואז אולי ניקח אותך לחווה.‬
‫תכיר את מר גייסט.‬
‫קטעים איתו.‬
‫אתה יודע, השולחן ערוך, ידידי.‬
‫תודה, רון.‬
‫אל תודה לי, פשוט תעשה את זה.‬
‫אצא לשנייה.‬
‫רק כדי לבדוק עם השמרטף.‬
‫לך על זה.‬
‫היי, קולין, מה נשמע?‬
‫היידי. אני מעריך את זה שאת עונה.‬
‫בטח. סליחה, פספסתי שיחה שלך?‬
‫היידי, מה אנחנו עושים פה?‬
‫- כוונתך בהומקאמינג? - כן, היידי.‬
‫בהומקאמינג. מה המשימה שלנו?‬
‫אנחנו מטפלים בהפרעת דחק פוסט-טראומטית כמו בסרטן,‬
‫משהו שצריך לחסל, לא רק לנהל.‬
‫ו...?‬
‫טוב, ולשם כך...‬
‫לשם כך, אנחנו משתמשים בתרופות‬
‫כדי למחוק את התגובות המזיקות לזיכרונות הטראומטיים.‬
‫יופי. ואת בעד?‬
‫כן, כמובן.‬
‫סליחה, קולין, קיבלנו תגובה שלילית או משהו?‬
‫צריך לקבל תגובה שלילית, היידי,‬
‫כדי לזכור לתפקד כראוי, ולדעת שאנחנו עלולים לאכול אותה?‬
‫לא, מובן שלא. אני פשוט תוהה‬
‫אם אתה מתייחס למשהו מסוים?‬
‫אני כן.‬
‫זה קשור לעניין הכיסא אתמול?‬
‫הכיסא? לא, היידי, אני מדבר על‬
‫המפגש הקטן שלך עם וולטר קרוז.‬
‫לבד, בחדר השינה שלו?‬
‫איך אתה יודע על זה?‬
‫אני יודע כל מיני דברים. זה המתקן שלי.‬
‫- מה לעזאזל עשית? - קולין, זו שיחה אישית.‬
‫כי דעי לך, אילו דובר באדם אחר...‬
‫- לא, זה היה מצב... - די ברור מה עשית.‬
‫מה את זממת.‬
‫ואני מבינה שאם זה יוצא מהקשרו, זה אולי נראה לא ראוי.‬
‫לא, זה לחלוטין לא ראוי. כלומר, אין כל ספק.‬
‫זה לא מה שאני מדבר עליו, היידי!‬
‫אני מדבר על מה שעשית.‬
‫מה עשיתי?‬
‫מה שנתת לו.‬
‫המפוחית?‬
‫כן, היידי, המפוחית.‬
‫אני לא מבינה אותך.‬
‫בסדר, לא עלה בדעתך איזו מין השפעה‬
‫תוכל להיות לפריט כזה?‬
‫משהו שקשור ישירות לרגשות שאנחנו מנסים למחוק?‬
‫בסדר. מה ידוע לנו על הפעלה של פלאשבקים?‬
‫איך זה עובד?‬
‫- זה שילוב של... - נכון. שילוב של גירויים רלוונטיים.‬
‫- למשל קולות, ריחות, מגע. - אני יודעת.‬
‫את יודעת!‬
‫ואולם, עדיין נתת לו גוש מזוין וגדול מזה, כן?‬
‫בלי שום מושג בנוגע למה שזה עלול להשתלב איתו?‬
‫מה זה יכול לעורר?‬
‫את לא מבינה איזה נטל אדיר זה יוצר?‬
‫- אני כן! אבל... - נפלא.‬
‫אם כך, מה שאני רוצה לדעת זה אם עשית את זה בכוונה.‬
‫אם בכוונה ניסית לפגוע במה שאנחנו עושים פה.‬
‫או אם את פשוט כזאת תמימה וטמבלית.‬
‫לא, פשוט חשבתי...‬
‫רגע. אז את מודה שזה היה מכוון?‬
‫לא, אני...‬
‫פשוט נראה לי שעם וולטר, אולי נוכל לשמר...‬
‫חכי.‬
‫אז חכי, אז את בעד שניקח את הניסויים שלנו,‬
‫את המידע הטהור שלנו, ומה נעשה איתם, היידי?‬
‫נחרבן עליהם?‬
‫- אני יודעת... לא. - זה כל מה שאת אומרת?‬
‫- פשוט לחרבן עליהם. - אני לא.‬
‫- את כן. ברור שכן. - לא אמרתי...‬
‫אילו ניסיתי פשוט לסכן לגמרי את התוצאות שלנו,‬
‫להרוס אותן לגמרי, זה מה שהייתי עושה.‬
‫פשוט חששתי שנאבד את קרוז לגמרי, אז קיבלתי החלטה...‬
‫אז זו לא הייתה התפרצות אמוציונלית בלתי צפויה מצדך?‬
‫ביצעת את תפקידך, ניסית לעזור.‬
‫כן.‬
‫בסדר, אז תקשיבי לי, היידי.‬
‫תפסיקי לעזור.‬
‫עשי מה שאני אומר לך.‬
‫תעברי על הזיכרון, תשימי לב להשפעות, תתעדי את המידע. מובן?‬
‫כן.‬
‫אם משהו כזה יקרה שוב,‬
‫תאמיני לי, אגלה על זה ואת תעופי.‬
‫ואז מה יקרה לחבר הקטן שלך?‬
‫אז שימי את הרגשות שלך בצד ותעשי את העבודה המזוינת שלך, הבנת?‬