Скарга: Анонімна Рішення: Скаргу відхилено
Натисніть, щоб підтвердити
Я провів
повне
розслідування
Я особисто
засвідчую
достовірність
своєї рекомендації
БАЗА ДАНИХ ПІДРЯДНИКІВ Пошук у базі підрядників
Підрядник: Експериментальна група «Гейст»
Тип бази даних: Облік трудової діяльності
Типи файлів: Бергман, Гайді
Локальний архів: відсік № 452
№ 452
ПОВЕРНЕННЯ
ПІДВАЛЬНЕ ПРИМІЩЕННЯ Б-4
МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ ВІЙСЬКОВА СЛІДЧА СЛУЖБА — 452
ТРЕТЯ СЕРІЯ ОПТИКА
ПОВЕРНЕННЯ ІНІЦІАТИВА ГЕЙСТА
Це що таке?
Що?
Ми не банк грабуємо.
Що ти робиш? Припини.
Ми просто хочемо з'їздити по пиво.
Так, звичайно.
Ходімо.
Я сам.
- Привіт. - Привіт.
- Я можу допомогти? - Можливо.
- Виникла маленька проблема. - Що таке?
Ми дуже чекали повернення додому.
Тепер ми тут. Лише погляньте на це місце.
Тут дивно, правда?
Ніби ми самі в цій будівлі.
Немає чим зайнятися.
Тут мають бути настільні ігри. Вам подобається «Монополія»?
- Так. - А «Твістер»?
Взагалі-то, ми хотіли з'їздити в місто,
купити пива.
- Місто? - Так. Недалеко.
Це ж не проблема?
Але ви питаєте...
Тут їздить автобус?
Просто... Я думаю...
Треба заповнити форму...
- Форму? - Так.
Здається, вона там.
- Зачекаєте хвилинку? - Звісно.
Гаразд.
Бачиш? Вона сказала, що можна.
Ні. Поглянь.
Тут дехто хоче покинути будівлю...
Якого дідька? Шраєре!
- Ти з глузду з'їхав? - Їдеш чи ні?
Ми лише мали заповнити форму!
- Немає ніяких форм! - Послухай.
Гаразд, ти залишайся. Добре? Все буде гаразд.
Якого дідька?
Нічого не роби, поки вони не роблять.
Бачиш? Флорида.
Бачиш пальми — це Флорида. Номерні знаки — Флорида...
Так, бо це Флорида.
Волтере, вони збудували північноафриканське село
біля Тусона.
Знаю, я там був. Там були навчання.
- Саме так. - Ні, не так.
Я не згоден.
Вони підібрали їжу. Меблі.
Що ти таке кажеш?
Уся ця місцевість...
Там навіть запахи були, Волтере. Зрозумів? Усе було ідеально.
Вони не можуть зробити Флориду?
Чи є щось неможливе для них?
Хто «вони»?
Розумію, ти хочеш захистити нас, так?
-Не треба мене опікати. -Я не намагаюсь.
Просто кажу, що це інше, друже.
Не треба так хвилюватися.
Яка різниця?
Вони хочуть допомогти нам.
Мета програми — допомогти нам.
Послухай. Я знаю, що ця панянка привітна,
але обережно з тим, що їй розповідаєш.
- Кому, Гайді? - Так, Гайді.
Навіть її ім'я. Хтозна.
Отже, вона частина всього цього? Чого?
Тренування.
- Добре. - Так.
Як у Тусоні, але це ще не почалося.
Нас готують до чогось?
Побачити, що б ми робили, якби нас розмістили тут.
Удома.
Де ми, в дідька?
Взуттєвий магазин. Виглядає знайомо?
Лайно. Нас засікли.
Зброя.
Зажди, Шраєре, ні! Шраєре.
Ні! Зажди.
Вибачте, просто зараз мені смішно.
Ось чому все здавалось несправжнім.
Там жили пенсіонери і всі спали.
Мабуть, ти не розумієш всю серйозність ситуації.
Ні. Це я і намагаюся сказати. Зараз усе гаразд.
Я не хотів, щоб вас викликали у вихідний.
Шраєр вибачився, ми підняли старого,
ми сказали, що нещодавно повернулися, виявилося, що він служив на флоті,
отже, з ним усе гаразд.
Знаю, це було безглуздо.
Він був щасливий, коли ми сіли назад в машину.
Ще б пак.
Але зі Шраєром зараз усе гаразд.
Серйозно, коли ми їхали назад,
я зрозумів, що давно не бачив його таким щасливим.
Він помилився і зрозумів це.
Ми у Флориді, отримуємо допомогу.
От і все.
Я рада це чути.
Шраєр хороший хлопець.
Те, що працювало й допомагало йому там,
не працює тут.
- Вони це візьмуть до уваги? - Хто?
Ті, хто призначають дисциплінарні покарання,
ви ж їм скажете?
Скажете, що я винен, а не Шраєр?
Ти відчуваєш, що маєш дбати про нього?
- «Дбати»? Ні. - Але ви близькі.
Так. Ми багато часу провели разом.
- Дуже багато... - Це гарно. Така дружба.
Взагалі-то, він мене дістав. Такий дивак... Я не знаю.
Ви проводили багато часу з кимось?
Ти про що?
Ви заміжня?
- Ні. - Але ж у вас є хлопець?
До чого це все?
Скажімо, ми їдемо кудись у подорож.
Хто? Ми?
Гаразд. Куди поїдемо?
Як щодо Йосеміті?
Добре.
Ми їдемо до Йосеміті.
- Це 4800 кілометрів? - Мінімум.
Але ми вирішили, що це весело.
Поїздка туди. Будемо слухати музику,
обідати в місцевих кафе, розмовляти зі старими ковбоями.
Але решту часу ми, по суті, просто їдемо в машині.
Що робити в машині?
- Ти мене питаєш? - Так.
Можна читати одне одному вголос.
Добре.
Це неймовірно занудно, але, гаразд. А потім ми що робитимемо?
Поговоримо про те, що робитимемо, коли приїдемо, так?
- Подивимось на пейзажі, на тварин. - Так.
Але решту часу ми просто їхатимемо.
І нам стане нудно.
Навіть якщо ми найцікавіші люди у світі.
Плейлист закінчився, ми більше не голодні,
закінчилися кумедні історії.
- Я втомилася читати вголос. - А я — слухати це.
І на мить стає майже страшно. Мовляв: «Невже ми це зробили навмисно?
А тепер треба продовжувати?»
І в таку мить, коли вже нецікаво...
Ось коли насправді пізнаєш людину.
Доводиться бути собою,
наскільки це можливо перед іншою людиною.
Немає вибору.
Ця поїздка видається жахливою.
Уяви, якщо машину ще й обстрілюють.
Так.
Розумієш, про що я?
Авжеж.
Так.
Такого не було з вами, чи не так?
- Чого саме? - Поїхати разом із хлопцем.
Подорожувати машиною.
- Я мала хлопців. - Я не це спитав.
Я знаю, що ти не це спитав.
Ну ж бо. Вікна опущені, радіо ввімкнено,
летимо крізь сосни.
Коліне, привіт.
Так, я зараз із ним розмовляю.
Закинувши ноги на панель приладів.
Він дивиться на вас.
Неодмінно. Дякую.
Ні, не їздила.
Тепер щасливий?
Задоволений.
Знаю, ми пропустили фермерський ринок.
Терміново треба було на роботу.
Ні, все гаразд. Був час поміркувати. Я дещо зрозумів.
Ти змінилася, ти це знаєш?
Як змінилася?
Не знаю. Це мене лякає.
Ти постійно працюєш,
не розповідаєш про свою роботу.
А про що розповідати? Це робота.
Це єдине, що тебе займає.
Якби ми кохали одне одного,
- ...тоді, думаю... - Що?
Кохали одне одного...
Гайді...
Боже.
Я починаю думати, що ми не розуміємо одне одного...
- Згодна. - З чим саме?
Думаю, це на краще.
Ні, Гайді, я виїжджаю.
Я зрозуміла.
Нам не треба нікуди поспішати.
Не відповідай. Будь ласка.
Подивись на мене. Подивись на мене, не відповідай.
Віддай телефон.
Віддай!
Ти серйозно...
Привіт, Коліне. Почекаєш трохи?
Все скінчено. Забирай свій мотлох з ванної
і свої довбані виделки.
Тепер можу. Ти мене чуєш?
Люба, зачекай, щоб закінчити це, гаразд?
Тато має відповісти.
- Пробач. - Я не почула.
- Нічого, я вдома. - Це добре.
День народження у дочки,
я не міг його пропустити.
Ясна річ.
- Гайді, кажи. - Коліне. Алло.
Гайді. Як там Шраєр?
Так. Ти прочитав мій звіт?
Так. То ми його виключили? Він поїхав?
Я лише хотіла зачекати...
Що? Не потрібно чекати. Чого чекати?
У нього вигорання на п'ятому тижні.
Параноїдальне мислення. Дратівливість. Занепокоєння.
Проблеми з самоконтролем.
Нам не потрібні такі результати. Ні, дякую.
Так, але тобі не здається,
що його виключення може мати серйозні наслідки, з якими ми стикнемося?
Гайді, клієнт відчуває несприятливі наслідки.
- Так. - Алло.
А який у нас протокол у такому разі?
- Пробач. - Домашнє переведення.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, ЕЛЛО
- Я хвилююся... - Не перебільшуй, Гайді.
Ми знаємо, що буває, коли перестають приймати ліки.
Так, я знаю, Гайді.
- Можеш не пояснювати. - Знаю.
- Пробач. - Я написав протокол.
Шраєр зараз на четвертому тижні,
і якщо його виключити,
наслідки можуть бути серйозними. Панічні атаки, галюцинації.
Чи впорається з цим його сім'я?
Тепер ти говориш про те,
що повністю за межами нашої компетенції.
Дай мені дві хвилини.
Але Коліне, вислухай...
Гайді, Шраєр має бути з сім'єю. Такий протокол.
Він і його друг теж. Як його звати? Круз?
Його теж виключити.
Лайно.
Зажди. Ти хочеш виключити Волтера Круза?
Він був із ним у фургоні?
Зі Шраєром? Побив старого охоронця?
Ні, ти хіба не читав... Я все написала.
Він викрав машину, Гайді. Погрожував цивільному.
Він збуджений параноїк. Те ж саме, що зі Шраєром?
Ні. Аж ніяк.
Треба виключити обох. Що скажеш?
Круз не має таких симптомів.
Думаю, він просто був вимушений
допомогти другу.
Він вірить у процес.
- Він хоче брати участь. - Я так не думаю.
Я думаю, що це занадто великий ризик. Його треба виключити.
Ні, я розумію, що ти кажеш.
Я сумніваюся щодо Круза,
ми можемо втратити реальну можливість. Очевидну.
«Очевидну»?
Я думаю,
Круз надасть нам дуже важливі дані.
Добре. Але...
Якщо до його особової справи занести цей випадок,
просто уяви,
як ускладниться весь процес. Він ідеальний об'єкт дослідження.
Цікаво. Він складний випадок, так?
Він мав проблеми,
і ми могли його втратити, але...
Саме так. Лікування дуже ефективне.
Гаразд, звучить чудово, Гайді. Все чудово.
Оскільки ти впевнена,
- ...що не буде... - Так.
- ...інцидентів. - Так.
Я беру повну відповідальність на себе.
Якщо це все, Коліне...
Усі отримують дози під час обіду?
Отримують повні дози?
Так. Наскільки мені відомо,
беручи до уваги наші нетрадиційні методи...
Але послухай, вони дуже параноїдальні,
вкрай неврівноважені люди.
Які не відповідають вимогам.
Половина з них навіть не приймає плацебо, так?
Якщо ти не впевнена,
що в їдальні правильно видають ліки...
Ні. Я такого не кажу.
Може, проблема саме в цьому?
Якщо доза недостатня...
Спробуй давати їм ліки під час обіду та вечері.
Що? Подвоїти дозу?
Що скажеш із цього приводу?
Таким чином ми ризикуємо передозуванням медикаментів.
Це може призвести до розсіяності, втрати навичок...
Зажди. «Втрати навичок», невже?
Стануть непридатні?
Саме так.
- Значне погіршення. - Добре.
Це не те, що нам треба.
Вітаю з днем народження...
Дідько, вже ріжуть торт.
Торт. З днем народження...
ШАНЬЧЖАЙ
- Привіт. - Як справи?
- Ти все-таки прийшла. - Так. Дякую, що прийшов.
Меню потрібне?
- Ми могли б з'їсти... - Ні. Ми лише вип'ємо...
Або поїмо. Звичайно.
Ні, все гаразд.
- Дві горілки з мартіні, будь ласка. - Гаразд.
- Ти ж це любиш? - Так.
То як твої справи?
Добре. Намагаюся дбати про себе.
- Я пішов із Keebler. - Це добре?
Так, вони повністю реорганізували весь відділ маркетингу.
Масові звільнення, нас десятки.
Це було просто гадюче кубло. Жорстка конкуренція, безжалісність.
Тепер моя робота стала простішою.
- Це чудово. - Я персональний тренер.
- Саме хотіла запитати. - Так. Дякую.
В основі — кросфіт, але не кросфіт як такий.
Така собі власна філософія.
Як у тебе справи? Як Тампа?
- Я переїхала додому. - Невже?
Там поряд якась військова база?
Ні, я тепер офіціантка.
Жартуєш? Ти кинула роботу? Єдине, що тебе хвилювало?
Ентоні, це неправда.
Це те, що я запам'ятав.
Ось чому я хотіла поговорити. Я хотіла...
Ми з тобою не дуже добре розійшлися.
Мені, мабуть, треба було докласти більше зусиль.
Думаєш?
І я б хотіла...
Упевнена, для тебе це вже минуле...
Ні.
Добре, що ти подзвонила, Гайді.
Я часто уявляв цей момент.
Я теж.
Ніколи не думав, що буде так.
А як уявляв?
Я думав, тобі байдуже на все,
- окрім твоєї роботи. - Ясно.
Розумію, як тобі було важливо допомагати тим хлопцям.
Але для мене це було важко.
І цей твій бос,
- який постійно дзвонив. - Бос?
Так, Колін. Твій бос чи супервайзер?
- Колін. Так. - Так.
Тобто, я вже думав про шлюб, дітей, все таке.
Важко знайомитися по Інтернету.
Ти не знаєш, які ризики...
Я казала щось про роботу?
- Що? - Щось дивне.
«Дивне»?
Через що я хвилювалася?
- Тому ти хотіла мене бачити? - Ні.
Схоже, що тебе дійсно цікавлять
лише спогади про роботу,
- а не те, як мені було. - Ні.
Ти не казала мені нічого важливого, якщо ти про це.
Твоя робота була засекреченою.
Ти ставилася до мене як до пацана.
- Ентоні... - Не можу повірити.
Ти намагаєшся замести сліди чи що?
Ти зовсім не змінилася. Навіщо ми взагалі зустрілись?
Я хотіла поговорити про те, що сталося.
Сталося з нами?
Так.
Ми зустрічалися кілька місяців,
- таке відчуття... - Господи.
- Майже рік. - Гаразд.
Точно. Ми зустрічалися.
я отримала там роботу, і ти допоміг мені переїхати.
- Так. - А тоді...
...що сталося в кінці?
Як ти це сприйняв?
Ну, для мене все було
скінчено. Між нами.
Я намагався пояснити це тобі,
водночас будучи делікатним, тут подзвонив твій бос...
Колін.
Так. Чому ти так повторюєш його ім'я?
- Як? - Ніби вперше про нього чуєш.
Він постійно надокучав тобі.
Я не...
Ти його не пам'ятаєш?
Ні.
Я пам'ятаю, як приїхала туди, і...
І все.
ГЕЙСТ
ПОВЕРНЕННЯ
НАШ ПЕРСОНАЛ
БЕРГМАН, ГАЙДІ ОСОБОВА СПРАВА
Дата прийняття працівника на роботу: 9 січня 2018 року
Дата звільнення працівника: 15 травня 2018 року
Волтер Круз - ЗВІЛЬНЕННЯ: НЕНАЛЕЖНА ПОВЕДІНКА/НАСИЛЬСТВО
ДАТА (ДЕНЬ/МІСЯЦЬ/РІК) 15.05.2018
Дата звільнення працівника: 15 травня 2018 року
Причина звільнення: Працівника було госпіталізовано
ПРИЧИНА: НЕНАЛЕЖНА ПОВЕДІНКА/НАСИЛЬСТВО
Причина звільнення: Госпіталізація
Переклад субтитрів: Kyrylo Harashchuk