Reclamant: Anonim Rezolvare: Plângere respinsă
Click pentru confirmare
Am efectuat
o investigație
completă
Atest
personal
acuratețea
recomandării mele
BAZA DE DATE A CONTRACTORULUI Caută
Tipul de bază de date: Fișiere angajări
Fișier: Bergman, Heidi
Arhivat: Bin #452
REINTEGRARE
SUBSOL B-4
MINISTERUL APĂRĂRII SERVICIUL DE INVESTIGAȚII - 452
EPISODUL TREI OPTICĂ
Homecoming O INIȚIATIVĂ GEIST
Ce faci? Ce-i asta?
Ce?
Nu jefuim o bancă.
Ce faci? Termină!
Mergem doar să bem o bere.
Da, așa e.
Haide!
Mă descurc eu.
- Salut. - Bună!
- Vă pot ajuta cu ceva? - Da, poate.
- Avem o mică problemă. - Ce?
Știți, abia am așteptat să ne întoarcem acasă.
Acum suntem aici și e... Uitați-vă în jur.
E ciudat, nu?
Cred că suntem singuri în toată clădirea.
Nu prea ai multe de făcut.
Cred că avem niște jocuri. Vă place Monopoly?
- Da. - Sau Twister?
Mă gândeam ce ar fi să merg cu el în oraș
să bem o bere.
- În oraș? - Da, nu departe.
Ar fi în regulă, nu?
Dar îmi cereți...
Putem lua un autobuz?
Doar că... Cred că...
Cred că trebuie să completați un formular.
- Un formular? - Da.
Cred că e în spate.
- Puteți aștepta o clipă? - Da, sigur.
Bine.
Vezi? A zis că e-n regulă.
Nu. Uite!
Salut. Cineva vrea să plece...
Ce naiba? Shrier!
- Ești nebun? - Urci sau nu?
Trebuia să completăm un formular!
- Nu există formulare! - Ascultă-mă.
Bine, rămâi. Mă descurc eu.
Ce dracu'...
Nu face nimic până nu fac ei ceva.
Vezi? Florida.
Vezi palmieri, spui Florida. Plăcuțe de înmatriculare cu Florida.
Da, pentru că e Florida.
Walter, au construit un sat nord-african
lângă Tucson.
Știu, am fost acolo. Era un antrenament.
- Exact. - Niciun „exact”.
Nu sunt de acord cu tine.
Aveau mâncare, mobilă.
Gândește-te la ce spui.
Toată zona asta, kilometri...
Aveau și mirosurile de acolo, Walter. Era perfect.
Nu crezi că puteau să facă Florida?
Ți se pare că le-ar fi greu?
Despre cine vorbești?
Știu că vrei să fim în siguranță.
- Nu mă lua de sus. - Nu te iau.
Tot ce vreau să spun e că aici e altceva.
Nu mai trebuie să-ți faci atâtea griji.
De ce e altceva?
Pentru că vor să ne ajute. Înțelegi?
Programul ăsta e menit să ne ajute.
Știu că doamna aceea e prietenoasă,
dar trebuie să ai grijă ce îi spui.
- Cine, Heidi? - Da.
Până și numele ei e...
Crezi că e și ea implicată în toată chestia asta?
E un exercițiu.
- Bine. - Da.
Ca în Tucson, doar că n-a început încă.
Pentru ce ar fi antrenamentul ăsta?
Ca să vadă ce am face dacă am fi trimiși aici.
Acasă.
Unde naiba suntem?
Un magazin de pantofi. Ți se pare cunoscut?
Fir-ar! Ne-au prins.
Armă.
Shrier, stai! Nu!
Nu! Stai!
Scuze, acum mi se pare haios.
De asta era atâta liniște.
Era un cartier de pensionari, toată lumea dormea.
Nu cred că înțelegi gravitatea faptei.
Nu, asta încerc să vă spun. Totul e-n regulă acum.
E-n regulă. Nu voiam să veniți în ziua dv. liberă.
Shrier și-a cerut scuze, l-am ridicat pe bătrân.
I-am spus că tocmai ne-am întors și ne-a zis că el a fost în Marină.
A fost de treabă.
Știu că am fost prost.
S-a bucurat că ne-am urcat în camionetă.
Sunt convinsă.
Ideea e că Shrier e bine acum.
Pe drum înapoi,
nu l-am mai văzut așa de fericit de mult.
S-a înșelat și știe asta.
Suntem în Florida, ne tratăm.
Asta e tot.
Mă bucur să aud asta.
Shrier e de treabă.
Chestia e că i-a mers bine acolo,
și aici nu-i merge așa de bine.
- O să țină cont de asta, nu? - Cine?
Dacă va fi vorba de vreo sancțiune,
o să le spuneți, nu?
A fost vina mea, Shrier e-n regulă.
Simți că trebuie să ai grijă de Shrier?
- Nu. - Dar sunteți prieteni.
Da... Petrecem mult timp împreună.
- Chiar mult. - E o prietenie frumoasă.
Eu voiam să spun că e enervantă. Sau ciudată... Nu știu.
Ați petrecut vreodată prea mult timp cu cineva?
Cum adică?
Sunteți căsătorită?
- Nu. - Dar aveți un iubit, nu?
Unde vrei să ajungi?
Bine. Să zicem că facem o excursie undeva.
Cine? Noi?
Bine. Unde mergem?
La parcul Yosemite?
Bine.
Deci mergem la parcul Yosemite.
- Sunt 5.000 km până acolo? - Cel puțin.
Dar drumul e parte din farmec.
Drumul până acolo. Punem muzică faină,
ne oprim în cârciumi locale, pălăvrăgim cu cowboy bătrâni.
În rest, doar mergem cu mașina.
Ce facem în mașină?
- Mă întrebi pe mine? - Da.
Am putea să ne citim cu voce tare.
Da.
Ca niște tocilari, dar fie. Și apoi ce facem?
Vorbim despre ce o să facem când ajungem acolo, nu?
- Admirăm peisajul, animalele. - Da.
Și-n restul timpului doar conducem.
Și devine plictisitor.
Și dac-am fi cei mai interesanți oameni din lume.
Melodiile le-am ascultat, nu ne mai e foame,
nu mai avem povești haioase să ne spunem.
- M-am săturat să citesc cu voce tare. - Și eu, să ascult.
La un moment dat devine groaznic. Te gândești: „Am făcut-o intenționat?
„Și acum trebuie să mergem mai departe?”
E momentul acela, toată plictiseala...
Atunci ajungi să cunoști omul.
Ești nevoit să fii tu însuți
sau atât cât poți fi tu însuți în fața unei alte persoane.
Nu ai de ales.
Excursia asta pare groaznică.
Să vedeți cum e când se trage în tine.
Da.
Înțelegeți ce vreau să spun?
Sigur.
Înțeleg.
N-ați făcut-o, nu?
- Ce anume? - O excursie cu iubitul.
În excursie...
- Am avut iubiți. - Dar nu asta v-am întrebat.
Știu că nu asta m-ai întrebat.
Cu geamurile deschise, radioul pornit,
zburând printre pini...
Bună, Colin!
Da, chiar vorbesc cu el acum.
Cu picioarele pe bord.
El vă privește.
Desigur. Mulțumesc.
Nu, n-am făcut-o.
Ești bucuros?
Sunt mulțumit.
Îmi pare rău. Știu că n-am mai ajuns la piață.
Am avut o urgență la lucru.
E-n regulă. M-am gândit și mi-am dat seama de niște chestii.
Te-ai schimbat.
În ce fel?
Nu știu. Tocmai asta mă sperie.
Muncești tot timpul,
nu-mi spui nimic despre ce faci.
Ce ar fi de spus? E muncă.
E singurul lucru de care-ți pasă.
Dacă ne iubim...
Dacă ce?
Dacă ne iubim.
Heidi...
Dumnezeule mare!
Încep să cred că suntem pe lungimi de undă diferite.
- Sunt de acord. - În ce privință?
Cred că așa ar fi cel mai bine.
Nu, Heidi, mă refer la mutat.
Știu.
Nu ne grăbește nimeni.
Nu răspunde. Te rog!
Uită-te la mine. Nu răspunde!
Dă-mi-l.
Dă-mi-l!
Pe bune?
Salut, Colin. Poți să aștepți o clipă?
Gata! Ia-ți rahaturile din baie
și furculițele tale nenorocite.
E-n regulă. Salut. Mă auzi?
Ascultă... Scumpa mea, termini mai târziu.
Tati trebuie să vorbească.
- Scuze. - Colin, n-am auzit.
- E-n regulă. Sunt acasă. - Frumos!
E ziua fetiței mele azi,
nu e ceva ce pot amâna.
Firește.
- Continuă, Heidi. - Colin! Alo!
Heidi? Despre Shrier e vorba?
Da. Mi-ai citit raportul?
Da. I-am schimbat misiunea? E plecat, nu?
Voiam să mai așteptăm.
Ce? Nu trebuie să mai așteptăm. Ce să mai așteptăm?
Tipul suferă clar de epuizare.
Ideație paranoidă, irascibilitate, anxietate.
Impulsivitate incontrolabilă.
Nu ne trebuie așa ceva, mulțumesc.
Da, dar nu crezi că,
dacă am întrerupe, ar avea efecte grave pe care ar trebui să le supraveghem?
Clientul are efecte adverse, nu?
- Da. - Alo!
Avem un protocol în acest sens, nu?
- Scuze. - Mutare în misiune domestică.
LA MULȚI ANI, ELLA
- Îmi fac griji. - Nu analiza atâta.
Am văzut ce se întâmplă dacă întrerupem medicația cuiva.
Sunt conștient de asta.
- Nu-mi explica. - Știu.
- Scuze. - Eu am scris protocolul.
Shrier a ajuns la doza de săptămâna patru,
iar dacă i-am întrerupe medicația acum,
sevrajul ar putea fi grav: atacuri de panică, halucinații.
Familia lui e pregătită pentru așa ceva?
Aici te referi la ceva
ce nu e deloc răspunderea noastră.
Stai un pic.
Colin, ascultă-mă...
Locul lui Shrier e-n familie acum. Așa e protocolul.
Al lui și al amicului lui. Cum îl cheamă? Cruz?
Și el trebuie să plece.
Băga-mi-aș!
Vrei să-l elimini pe Walter Cruz?
Era cu el în camionetă, nu?
Nu l-a bătut pe bătrânul ăla, paznicul sau ce naiba era?
Nu. Nu ai citit? Am scris despre asta.
A furat o mașină, a amenințat un civil.
E paranoic, agitat. E la fel ca la Shrier, nu?
Nu, deloc.
Ar trebui să renunțăm la amândoi. Cum adică?
Cruz nu are niciun simptom problematic.
Cred că în situația aceea s-a simțit obligat
să-și ajute prietenul.
Crede în terapie.
- E dedicat. - Nu, nu cred...
Cred că e prea riscant. Ar trebui să renunțăm la ei.
Nu... Înțeleg ce spui,
dar am ezitări, deoarece cred că am rata
o mare șansă cu Cruz. Ca optică.
„Ca optică”?
Da.
Cruz ne va oferi informații importante.
Da, dar tot e...
Iar dacă acest incident e în raportul despre el,
gândește-te că ar putea
dramatiza progresul făcut. E studiul perfect de caz.
E interesant. E un caz greu, nu?
Are o grămadă de probleme
și era să-l pierdem, dar...
Exact. Tratamentul e foarte eficient.
Sună excelent, Heidi.
Dacă ai încredere că n-o să...
- ... facă iar... - Am încredere.
- ... prostii. - Sincer.
Îmi voi asuma toată răspunderea.
Dacă asta e tot, Colin...
Se prezintă toți la prânz, nu?
Toți primesc dozele complete?
Da, din câte putem observa,
dat fiind că administrăm medicația într-un mod neconvențional...
Avem de-a face cu niște oameni
foarte paranoici și instabili.
Nu se conformează.
Jumătate dintre ei nu iau nici măcar placebo.
Dacă nu ai încredere
că se administrează corect medicamentele la cantină...
Nu, nu spun asta.
Poate chiar asta e problema, nu?
Dacă n-au suficiente...
Ce ar fi să le dăm medicamentele la prânz și la cină?
Ce? Nu. Să dublăm doza?
Ce părere ai despre asta?
Cred că am risca să medicăm clienții în exces.
Ar putea duce la confuzie, pierderea abilităților...
Stai un pic. „Pierderea abilităților”?
Adică ar fi neadecvați?
Da, neadecvați.
- Le-ar scădea mult capacitățile. - Așa.
Nu ne dorim așa ceva. Eu tot...
Mulți ani trăiască...
Fir-ar! A venit tortul.
Tortul... La mulți ani pentru...
SHANZAI
- Salut. - Ce mai faci?
- Ai venit. - Da. Mulțumesc că ai venit.
Vreți meniuri?
- Am putea să mâncăm... - Nu. Doar bem ceva...
Sau am putea să mâncăm.
Nu, e-n regulă.
Două martini cu vodcă, vă rog!
- Asta-ți place, nu? - Da, sigur.
Cum mai ești?
Bine. Încerc să am grijă de mine.
- Am plecat de la Keebler. - E de bine?
Da. Au reorganizat complet tot departamentul de marketing.
Concedieri masive, o grămadă.
Era un cuib de vipere. Erau nemiloși.
Slujba mea de acum e mai simplă.
- Mă bucur să aud. - Sunt antrenor personal.
- Chiar voiam să te întreb. - Mulțumesc.
E un fel de CrossFit, dar diferit.
Propria mea viziune.
Tu ce mai faci? Cum e-n Tampa?
- M-am mutat înapoi acasă. - Da?
E un spital de veterani? Vreo bază militară?
Nu. Sunt chelneriță.
Glumești. Ai renunțat la slujbă, singurul lucru de care-ți păsa?
Nu e adevărat, Anthony.
Eu nu așa îmi amintesc.
Chiar despre asta voiam să vorbim. Voiam să...
Știu că nu s-a terminat bine.
Cred că aș fi putut reacționa mai bine.
Crezi?
Și aș vrea să...
Sigur ai trecut peste asta...
Nu.
Mă bucur că m-ai chemat.
M-am gândit mult la acest moment.
Și eu.
Ce surpriză! Nu părea.
Dar cum părea?
Părea că nu-ți pasă
de nimic altceva în afară de slujba ta.
Înțeleg ce important era pentru tine să-i ajuți pe băieții ăia.
Dar a fost greu pentru mine.
Și șeful tău,
- ... care te suna mereu. - Șeful meu?
Da, Colin. Șeful sau coordonatorul tău.
Colin, da.
Eu mă gândeam la căsătorie, copii, tot pachetul.
Dar e greu când te cunoști pe internet.
Nu știi ce mize sunt în joc.
Ți-am spus ceva legat de serviciu?
- Ce? - Ceva ce să pară bizar.
„Bizar”?
Ceva ce mă stresa mult?
- De asta ai vrut să ne vedem? - Nu.
Pentru că se pare că te interesează
ce știu eu despre slujba ta.
- Nu ce simțeam eu. - Nu.
Nu mi-ai spus nimic important, dacă de asta-ți faci griji.
Slujba ta strict secretă era mereu un subiect tabu.
Mă tratai ca pe un copil.
- Anthony... - Nu-mi vine să cred.
Încerci să-ți acoperi urmele sau ce?
Nu te-ai schimbat deloc. De ce ai vrut să ne întâlnim?
Am vrut să vorbim despre ce s-a întâmplat.
Cu noi?
Desigur.
Am fost împreună câteva luni...
Dumnezeule mare!
- A fost aproape un an. - Da.
Exact. Eram împreună,
am primit slujba aceea și tu m-ai ajutat să mă mut.
- Da. - Și apoi...
Ce s-a întâmplat la sfârșit?
Cum a fost pentru tine?
Pentru mine...
Relația noastră se încheiase.
Încercam să-ți explic asta
cu toată blândețea, când a sunat șeful tău.
Colin.
Da. De ce îi tot spui numele așa?
- Cum? - Ca și cum n-ai auzit niciodată de el.
Te suna tot timpul, te scotea din minți.
Eu nu...
Nu-ți amintești de el?
Nu.
Îmi amintesc că m-am mutat acolo...
Și atât.
REINTEGRARE
Personalul nostru
BERGMAN, HEIDI Fișa angajatului
Data angajării: 9 ianuarie 2018
Data încheierii contractului: 15 mai 2018
Walter Cruz - LĂSAT LA VATRĂ 23a. MOTIV ABATERI/VIOLENȚĂ
b. DATA 15-05-2018
Încheiere contract angajat 15 mai 2018
Motivul încheierii contractului: Angajata a fost spitalizată
LĂSAT LA VATRĂ 23a. MOTIV ABATERI/VIOLENȚĂ
Motivul încheierii contractului: Angajata a fost spitalizată
Redactor Robert Ciubotaru ctului: Angajata a fost spitalizată