Klage: Anonym Afgørelse: Klage afvist
Jeg, Thomas Carrasco, #21455 og grundig efterforskning af
Klik for at bekræfte
Jeg har udført
en komplet
efterforskning
Personligt
bekræfter jeg
korrektheden af
min anbefaling
LEVERANDØRDATABASE
Leverandør: Geist Emergent Group
Databasetype: Personalejournal
Filtyper: Bergman, Heidi
Journal planlagt for digitalisering: April 2036
Arkiveret på sted: Boks #452
UNDERNIVEAU B-4
FORSVARSMINISTERIET FORSVARETS EFTERFORSKNINGSTJENESTE - 452
AFSNIT TRE OPTIK
Homecoming ET GEIST-INITIATIV
Hvad laver du... Hvad er det her?
Hvad?
Vi skal ikke røve en bank.
Hvad laver du? Hov, stop.
Vi tager bare en øl.
Ja, helt sikkert.
Kom nu.
Jeg klarer det.
-Hej. -Hej.
-Kan jeg hjælpe? -Måske, ja.
-Vi har et problem. -Hvad?
Vi har virkelig glædet os til at komme hjem.
Og nu er vi her, og det... Jeg mener, se bare det her sted.
Det er sært, ikke?
Jeg tror, vi er de eneste i bygningen.
Ja, der er ikke meget at lave.
Jeg tror, vi har nogle brætspil. Kan I lide Matador?
-Ja. -Eller Twister?
Jeg tænkte faktisk, at jeg og ham kunne tage ind til byen
og tage en øl?
-Byen? -Ja. Ikke langt væk.
Det ville være okay, ikke?
Men spørger du...
Er der en bus eller noget?
Det er bare... Jeg tror...
Jeg tror, der er en formular, I skal...
-En formular? -Ja.
Ved I hvad? Jeg tror, jeg har den bagved.
-Kan I lige vente her? -Ja, intet problem.
Okay.
Se? Hun sagde, at det er okay.
Nej, hun gjorde ej. Se.
Hej, nogen prøver at forlade området...
Hvad fanden? Shrier!
-Er du skør? -Er du med eller ej?
Vi skal bare udfylde en dum formular!
-Der er sgu ingen formular! -Lyt til mig.
Du bliver, okay? Jeg klarer mig.
Hvad fanden?
Gør ikke noget, før de gør, okay?
Se selv? Florida.
Ser man palmer, siger man Florida. Nummerplader, Florida...
Ja, fordi det er Florida.
Walter, de har bygget en funktionel nordafrikansk landsby
udenfor Tucson.
Jeg ved det, jeg var der. Der var en træningsøvelse.
-Præcis. -Nej, ikke "præcis,"
jeg er ikke enig med dig.
De havde maden. Møblerne.
Tænk over, hvad du siger.
Hele området, i miles omkreds...
De havde sgu lugtene, Walter. Okay? Det var perfekt.
Tror du ikke, de kunne efterligne Florida?
Virker det, som om det ville være svært for dem?
Hvem er "dem"?
Jeg ved, du prøver at passe på os, okay?
-Tal ikke ned til mig. -Det gør jeg heller ikke.
Jeg siger bare, at det her er anderledes. Okay?
Du behøver ikke bekymre dig så meget længere.
Hvorfor? Hvorfor er det her anderledes?
Fordi de vil hjælpe os. Okay?
Hele pointen med programmet er at hjælpe os.
Hør. Jeg ved, at hende damen er venlig eller noget,
men du skal være forsigtig med, hvad du fortæller hende.
-Hvem, Heidi? -Ja, Heidi.
Selv navnet, mand. Helt ærligt.
Hvad så? Er hun en del af det her? Den her... Hvad?
Øvelse.
-Okay. -Ja.
Ligesom Tucson, men den er ikke begyndt endnu.
Hvad skulle det træne os til?
Til at se, hvad vi ville gøre, hvis vi blev udsendt hertil.
Derhjemme.
Hvor fanden er vi?
Skobutikken. Ser den bekendt ud?
Pis. De fandt os.
Våben.
Vent, Shrier, nej!
Nej! Vent.
Undskyld, det er bare sjovt nu.
Det er derfor, det hele så stivnet ud.
Det var et pensionistkvarter, alle sov.
Jeg tror ikke, du forstår alvoren ved det her.
Nej. Det er det, jeg prøver at sige. Alt er i orden nu.
Det er fint. Det var ikke meningen, at du skulle komme på din fridag.
Shrier undskyldte, vi hjalp den gamle op,
og vi fortalte ham, at vi var kommet hjem, han havde været i flåden, viser det sig,
så han var faktisk god nok.
Det var dumt, det ved jeg.
Han var bestemt glad for at se os sætte os ind i bilen.
Det vil jeg vædde med.
Men pointen er, at Shrier har det fint nu.
Seriøst, på vej tilbage,
jeg har ikke set ham så glad længe.
Han tog fejl, og han ved det.
Vi er i Florida, vi får hjælp.
Ikke andet.
Det er jeg glad for at høre.
Shrier er god nok.
Det er bare, at de ting, der fungerede for ham derovre,
de fungerer ikke så godt her, vel?
-Det husker de, ikke? -Hvem.
Hvis der bliver nogen disciplinærstraf,
siger du det til dem, ikke?
Sig, at det var min skyld, at Shrier er god nok.
Føler du, at du skal tage dig af Shrier?
-"Tage mig af"? Nej. -Men I står hinanden nært.
Ja. Vi bruger meget tid sammen.
-Meget. Det... -Det er godt. Kammeratskab.
Jeg ville faktisk sige irriterende. Eller sært... Jeg ved ikke.
Har du nogensinde brugt alt for meget tid sammen med nogen?
Hvad mener du?
Er du gift?
-Nej. -Men har du en kæreste?
Hvor vil du hen med det?
Okay, lad os sige, at vi tager på en lang køretur.
Hvem? Os?
Okay. Hvor skal vi hen?
Hvad med Yosemite?
Okay.
Okay, vi tager en køretur til Yosemite.
-Der er mindst, hvad, 4.800 km? -Mindst.
Okay, men vi tænker, at det er den halve morskab, ikke?
Køreturen dertil. Vi laver en fed spilleliste,
vi kan stoppe på de sære spisesteder og tale med gamle cowboys.
Men resten af tiden kører vi dybest set bare i bil.
Hvad laver vi i bilen?
-Spørger du mig? -Ja.
Vi kan læse højt for hinanden.
Okay.
Utrolig nørdet, men okay. Og hvad laver vi så,
vi taler om, hvad vi vil lave, når vi kommer frem, ikke?
-Se landskabet, dyrene. -Ja.
Men resten af tiden kører vi bare.
Og det bliver kedeligt.
Selvom vi er verdens mest interessante mennesker.
Spillelisten er forbi, vi er ikke sultne længere,
og vi er løbet tør for sjove historier.
-Jeg er træt af at læse højt. -Og jeg er træt af at lytte til det.
I et øjeblik bliver det næsten uhyggeligt. "Gjorde vi det her med vilje?
Og nu må vi bare fortsætte?"
Men det øjeblik, den kedsomhed...
Det er der, man virkelig lærer en person at kende, ikke?
Man er tvunget til at være sig selv
eller så tæt på sig selv, som man kan være foran en anden.
Man har intet valg.
Den køretur lyder forfærdelig.
Du skulle prøve det, mens folk skyder efter dig.
Okay.
Men du forstår, hvad jeg mener?
Ja, da.
Det gør jeg.
Det har du ikke gjort, vel?
-Ikke hvad? -Taget på biltur med din kæreste.
En biltur.
-Jeg har haft kærester. -Men det var ikke spørgsmålet.
Jeg ved, det ikke var spørgsmålet.
Helt ærligt. Vinduet er åbent, radioen er tændt,
du suser gennem granerne.
Colin, hej.
Ja, jeg taler faktisk med ham nu.
Du har fødderne på instrumentbrættet.
Han stirrer på dig.
Bestemt. Tak.
Nej, jeg har ikke.
Er du glad?
Jeg er tilfreds.
Undskyld. Jeg ved, vi gik glip af landbrugsmarkedet.
Der var et nødstilfælde på arbejdet.
Det er fint. Jeg fik tid til at tænke. Jeg indså nogle ting.
Du har ændret dig, ved du det?
Ændret mig til hvad?
Det ved jeg ikke. Det er det, der skræmmer mig.
Du arbejder konstant,
du fortæller mig intet om, hvad du laver.
Hvad er der at sige? Jeg arbejder.
Det er bogstavelig talt det eneste, du tænker på.
Hvis vi virkelig elsker hinanden,
-synes jeg... -Hvis vi hvad?
Elsker hinanden...
Heidi...
Jøsses.
Jeg begynder at tro, at vi er vidt forskellige steder...
-Jeg er enig. -I hvad?
Jeg tror, at det nok er bedst.
Nej, Heidi, jeg taler om at flytte.
Det ved jeg.
Vi behøver ikke forhaste os i noget.
Tag den ikke. Vær sød.
Se på mig, tag den ikke.
Jeg... Giv mig den.
Giv mig den!
Vil du seriøst...
Hej Colin. Kan du lige hænge på?
Vi er færdige. Fjern dit lort fra mit badeværelse
og dine skide gafler.
Sådan. Hej, kan du høre mig?
Hør... Skat, du må blive færdig. Snart.
Far skal tage det her opkald.
-Hør... Undskyld. -Colin, jeg hørte det ikke.
-Det er okay. Jeg er hjemme. -Det var rart.
Ja. Det er min lille piges fødselsdag,
så det er ikke noget, jeg kunne rykke.
Selvfølgelig ikke.
-Heidi, fortsæt. Værsgo. -Colin? Hallo?
Heidi? Helt ærligt, Shrier?
Ja. Har du set min rapport?
Ja, det har jeg. Har vi forflyttet ham? Han er væk, ikke?
Jeg ville bare vente...
Hvad? Nej. "Vente"? Vi behøver ikke vente. Hvad venter vi på?
Manden er en klassisk udbrænder efter fem uger.
Paranoide tanker. Irritation. Angst.
Impulskontrolproblemer.
Nej, de resultater har vi ikke brug for. Nej, tak.
Okay, men tror du ikke,
at stoppe ham midt i behandlingen får alvorlige konsekvenser, som vi bør se til?
Heidi, klienten oplever negative eftervirkninger, ikke?
-Jo. -Hallo?
Okay, det har vi et reglement til, ikke?
-Undskyld. -Indenrigsforflyttelse.
TILLYKKE ELLA
-Jeg er bare bekymret... -Overtænk det ikke, Heidi.
Vi har set, hvad der sker, når vi stopper folks medicin halvvejs.
Ja, det er jeg klar over, Heidi.
-Du behøver ikke forklare mig det. -Nej, nej. Det ved jeg.
-Undskyld. -Jeg skrev sgu reglementet.
Shrier er på uge fire-dosis,
så ved at stoppe medicinen nu
kunne abstinenserne blive alvorlige. Panikanfald, hallucinationer.
Er hans familie virkelig i stand til at håndtere det?
Nu taler du om noget,
der ligger helt udenfor vores område.
Ved du hvad? Giv mig to minutter.
Nej, men Colin, hvis du bare ville lytte...
Heidi, Shrier hører til hos sin familie nu. Det er reglementet.
Nej, ham og hans ven. Hvad hedder han? Cruz?
Ja, han er også væk.
Pis.
Vent. Vil du fjerne Walter Cruz?
Han var med i bilen, ikke?
Med Shrier? Han tævede ham den gamle, vagten, eller noget?
Nej, har du ikke læst... Jeg har skrevet det hele.
Han stjal et køretøj, Heidi, okay? Truede en borger.
Han er paranoid, han er ophidset. Det samme som Shrier, ikke?
Nej. Slet ikke.
Så vi bør bare droppe dem begge. Hvad mener du?
Cruz har ikke udvist problematiske symptomer, ingen.
Jeg tror, det var en situation, hvor han bare følte sig nødsaget
til at hjælpe sin ven.
Han tror virkelig på processen.
-Han er engageret. -Okay... Nej, det tror jeg ikke.
Jeg synes, det er en risiko. Vi burde bare bortvise dem.
Jeg forstår dig godt.
Jeg tøver kun, for med Cruz tror jeg,
at vi går glip af en stor mulighed. Optisk set.
"Optisk set"?
Ja. Jeg tror bare,
at Cruz vil give os stærke data.
Ja, okay. Men stadig...
Og hvis hændelsen står i hans rapport,
så forestil dig, hvordan det virkelig
vil dramatisere fremskridtet. Han er et perfekt studieemne, ikke?
Det er interessant. Han er en svær sag, ikke?
Og han har mange problemer,
og vi ville have mistet ham, men så...
Præcis. Behandlingen er meget effektiv.
Okay, det lyder godt, Heidi. Det lyder godt.
Så længe du er sikker på,
-der ikke bliver... -Jeg er sikker.
-...yderligere forseelser. -Meget sikker.
Nej, jeg tager hele ansvaret.
Så hvis der er noget andet, Colin...
Hey, vi har fuldt fremmøde til frokosten, ikke?
Alle får deres fulde doser?
Ja. Så vidt vi kan se,
i betragtning af, at vi medicinerer på ukonventionel vis...
Ja, hør, det er yderst paranoide,
yderst ustabile mennesker, okay?
De følger ikke behandlingen.
Halvdelem af dem tager ikke en placeboen, vel?
Hvis du ikke er sikker på,
at cafeteriet administrerer medicinen korrekt...
Nej. Det siger jeg ikke.
Måske er det problemet, ikke?
Hvis de får utilstrækkeligt...
Ved du hvad? Måske bør vi give dem medicin til frokost og middag.
Hvad? Nej, fordoble dosis?
Hvad føler du omkring det?
Jeg tror, at vi ville løbe risikoen for at overmedicinere klienterne alvorligt.
Det kunne føre til forvirring, tab af evner...
Vent. "Tab af evner," virkelig?
De ville være ude afstand til noget?
Ja, præcis.
-Betydeligt hæmmet. -Okay.
Okay, det er ikke noget, som vi ønsker. Jeg er stadig...
Lort, de er i gang med kagen.
Kagen. Nå, men tillykke til...
-Hej. -Hvordan går det?
-Du kom faktisk. -Ja. Tak, fordi du kom.
Skal I bruge menuer?
-Ja, vi kan godt spise... -Nej. Vi skal bare have en drink.
Eller vi kan spise. Bestemt.
Nej, det er fint.
-Vi tager to vodka-martinier, tak. -Okay.
-Det er det, du kan lide, ikke? -Jo, da.
Hvordan har du haft det?
Godt. Jeg prøver bare at passe på mig selv.
-Ja, jeg har forladt Keebler. -Er det godt?
Ja, de har omorganiseret hele marketingafdelingen.
Mange fyringer, dusinvis.
Ja, det var en rotterede. Forræderisk og skånselsløs.
Mit nye job er mere ligetil.
-Det lyder godt. -Jeg er personlig træner.
-Ja, jeg ville spørge. -Ja. Tak.
Det er baseret på CrossFit, men ikke helt CrossFit.
Det er min egen filosofi.
Hvad med dig? Hvordan går det i Tampa?
-Jeg er flyttet hjem. -Er du?
Er der et veteranhospital eller en base i nærheden?
Nej, jeg er servitrice nu.
Du laver sjov. Har du sagt dit job op? Det eneste, der betød noget for dig?
Anthony, det er ikke sandt.
Det er ikke sådan, jeg husker det.
Det er faktisk derfor, jeg ville snakke. Jeg ville...
Jeg ved, at tingene ikke endte pænt.
Og jeg tror, at jeg kunne have håndteret det bedre.
Du tror?
Og jeg ville gerne...
Jeg er sikker på, du er kommet videre, men...
Nej, det er jeg ikke.
Jeg værdsætter, at du tog kontakt, Heidi.
Jeg har faktisk tænkt meget på det her øjeblik.
Også mig.
Det er en overraskelse. Det virkede slet ikke sådan.
Hvordan virkede det så?
Det virkede, som om du var ligeglad
-med alt andet end dit job. -Okay.
Hvilket... Jeg forstår, hvor vigtigt det var for dig at hjælpe de mennesker.
Men det var svært for mig.
Og du havde den der chef,
-som ringede konstant. -Min chef?
Ja, Colin? Jeg ved ikke, din chef eller din leder?
-Colin. Ja. -Ja.
Jeg tænkte på ægteskab og børn og det hele.
Det er bare så svært, når man mødes på nettet.
Jeg ved ikke. Man ved ikke, hvad der er på spil...
Sagde jeg noget om arbejdet?
-Hvad? -Det virkede underligt.
"Underligt"?
Stressede jeg over noget?
-Er det derfor, du ville møde mig? -Nej.
For det virker, som om du er meget interesseret i,
hvad jeg kan huske om dit job,
-ikke hvad jeg gennemlevede. -Nej.
Du fortalte mig ikke noget vigtigt, hvis det er det, du er bekymret for.
Dit dyrebare, tophemmelige job var altid lukket land.
Faktisk behandlede du mig som et barn.
-Anthony... -Jeg kan ikke tro det.
Prøver du at dække dine spor eller sådan noget?
Du har slet ikke ændret dig. Hvorfor ville du overhovedet se mig?
Jeg ville bare tale om, hvad der skete.
Med os?
Okay.
Vi var sammen i månedsvis,
-og jeg føler... -Jøsses.
-Det var næsten et år. -Okay.
Præcis. Vi var kærester,
og jeg fik jobbet dernede, og du hjalp mig med at flytte.
-Okay. -Og så...
Slut, hvad skete der?
Hvordan var det for dig?
For mig
var det forbi. Os.
Jeg prøvede bare at forklare dig det
og være blid på samme tid, og din chef ringede...
Colin.
Ja. Hvorfor bliver du ved med at sige hans navn sådan?
-Hvordan? -Som om du aldrig har hørt om ham.
Han ringede konstant og drev dig til vanvid.
Jeg...
Kan du ikke huske ham?
Nej, det kan jeg ikke.
Jeg husker, jeg flyttede derned, og...
Og det er alt.
HOMECOMING Vores mission - Vores center
Vores personale
BERGMAN, HEIDI Medarbejderjournal
Ansættelsesdato: 9. januar 2018
Afskedigelsesdato: 15. maj 2018
Walter Cruz UACCEPTABEL OPFØRSEL/VOLD
15-5-2018
Afskedigelsesgrund: Medarbejderen blev indlagt
ÅRSAG UACCEPTABEL OPFØRSEL/VOLD
Afskedigelsesgrund: Medarbejderen blev indlagt sådan?