REINTEGRARE
Intrați!
Mulțumesc.
Shrier, mai lasă-ne, frate.
EPISODUL 2 ANANAS
Nu știu ce s-a întâmplat.
Am cumpărat mâncare de pește, i-am hrănit de trei ori pe zi.
Mult prea mult.
- Da? - Da. O dată pe zi, cel mult.
Doar un praf.
Este 17 aprilie 2018.
Sunt cu clientul Homecoming și expertul în pești Walter Cruz.
Săptămâna a doua, ședința a doua.
Mi-am făcut tema...
Nu știam cum să răspund la unele întrebări, așa că...
E în regulă, voiam doar să am o idee despre experiențele tale.
Ce este „Ridicarea Titanicului”?
Este o poveste nostimă
cu un tip pe care-l supăram, Benji.
Mi-o spui și mie?
Era un tip mărunțel, obsedat de...
- Ați văzut Titanic? - Titanic? Da.
Pentru Benji, era filmul cel mai bun din toate timpurile.
Îl revedea în buclă, la nesfârșit.
Îl vedeam cum adoarme vizionându-și filmul.
Într-o zi, Lesky l-a întrebat ce crede despre Ridicarea Titanicului.
Benji a zis: „Ce?”
Iar Lesky răspunde:
„Continuarea la Titanic: Ridicarea Titanicului.”
Iar Benji zice: „Ce tot spui acolo?”
Iar Lesky: „Credeam că l-ai văzut.
„Pentru că Titanic e filmul tău preferat.
„Are aceleași personaje dar e de zece ori mai bun.”
Se pare că aveați ceva timp la dispoziție.
Da, ne plictiseam foarte tare.
Ne petreceam toată ziua blocând o stradă...
Stăteam acolo, înjurați de ăștia care treceau cu mașinile.
Benji și Lesky erau și ei acolo?
Da. Și Shrier.
Benji a rumegat asta toată ziua, iar noaptea a intrat online.
A stat pe net o oră, poate două.
În cele din urmă, spune: „Nu se poate.
„Nu e nimic pe net.
„Nu există Ridicarea Titanicului.”
Iar Lesky, foarte relaxat, spune:
„Normal, este un film independent.”
- Și a crezut asta? - Sigur.
Nu...
Lesky a venit cu o poveste
cum că James Cameron a finanțat singur continuarea,
ca să scape de marile studiouri,
dar studiourile voiau să-l blocheze cu drepturile de autor.
Deci e greu să pui mâna pe el. S-au complicat lucrurile.
A apărut...
A apărut o intrigă cu mafia,
căci la punțile inferioare erau italienii.
Jack și Rose trebuie să-i oprească.
Și erau și tone de sex.
Jack i-o trăgea unei poloneze pe puntea inferioară...
Nu, Jack o iubește pe Rose.
Nu, Rose și-o trage cu căpitanul.
Și-o trăgea cu căpitanul când au lovit aisbergul.
Și chestia se întindea la nesfârșit.
Și, în timpul ăsta,
Benji încerca cu disperare să facă rost de o copie.
Tot pleda pe lângă tipii de la magazie:
„Îmi faceți rost de o copie?
„Îi spune Ridicarea Titanicului.”
Dar Lesky vorbea și el cu magazionerii.
Iar când Benji se întorcea și-i ruga din nou,
ăștia spunea: „Ridicarea Titanicului!
„Nu mai putem face rost de el.
„E prea emoționant pentru soldați, e prea bun.”
- Câtă răutate... - Da.
- Benji s-a prins, până la urmă? - Benji? Da.
I-a spus Lesky?
Nu, Lesky a murit.
Îmi pare rău.
E în regulă.
Face povestea mai tristă.
Da, Lesky a murit... La puțină vreme după aceea.
Vehiculul în care era a trecut peste o mină.
După vreo două luni.
Devenise cam enervant.
Benji tot cerea Ridicarea Titanicului.
Până la urmă, a trebuit să-i spunem că Lesky a inventat totul.
Nu puteam să-i spunem altceva,
pentru că Lesky inventase totul.
Cu siguranță v-a afectat moartea lui Lesky.
Da...
Vrei să vorbim despre asta?
Poate.
Poate altă dată.
Bine.
pentru viață!
- Săptămâna a doua? - Da.
Auzi ticăituri sau țiuituri în cap după ce alergi?
Nu.
Te-apucă greața din senin?
Amorțeală în membre?
Oboseală extremă după băut și mâncat?
Nu. Ce-i cu întrebările astea?
Sunt în formular.
Gata, am terminat. Îl trimiți tu pe următorul?
Da, sigur.
Tu ești următorul, frate.
O noapte bună, băieți!
La fel! Odihnă plăcută!
„Odihnă plăcută”?
Ce vrei? Eram politicos.
Bine...
Crezi ce vrei. Ne vedem la masă.
Da, vom avea o cină hrănitoare. Și apoi, odihnă.
Impresionant...
Le-ai luat așa, pur și simplu? Știi măcar ce sunt?
Nu. Tu ai întrebat?
Crezi că ne-ar spune adevărul?
Cred că da.
Nu mănânci? E bun.
O delicioasă plăcintă cu ananas? Nu ratează niciun detaliu.
Ce?
Chestia cu Florida.
Adică ananasul?
Ce vrei să spui?
Acolo suntem, în Florida.
Da.
De unde știi asta?
Pentru că acolo am aterizat.
Și în ce aeroport din Florida ai aterizat?
Nu era aeroport, era o bază.
- Da. Și eu. - Așa, și?
Și dup-aia unde te-ai dus?
Ne-au adus direct aici.
Și pe drum, ai văzut vreun semn care spunea
„Bun venit în Florida” sau ceva de genul ăsta?
- Nu... - Ai văzut alt indicator?
Nu? Nimic pe care să scrie „Florida”?
Ba da, cred că da.
Eu nu cred.
Nu-mi amintesc să fi văzut ceva.
Tu sigur ai văzut?
Seamănă cu Florida, nu?
De ce? Că are palmieri? Ce înseamnă asta?
În Florida, sunt palmieri.
Da, sunt palmieri în Florida.
Dar sunt și în California.
Și în Cuba.
Și probabil și în Filipine. Sau în Liban.
Ce vrei să spui, de fapt?
Nimic, doar că...
Voiam să subliniez
că ne credem în Florida
doar pentru că așa ne-au spus ei, nu?
Ăsta e singurul motiv pentru care credem asta.
- Dacă nu în Florida, unde? - Nu știu.
Asta întreb și eu. De ce-ar ascunde asta de noi?
Sau nu ascund nimic, pentru că suntem în Florida.
Așa știi, că mă înșel?
Când simt că o situație poate fi explozivă?
Nu, nu te înșeli.
Nu ne-au mințit niciodată?
- Ce-ar fi să ieșim la o plimbare? - Da.
Ieșim în oraș și-i întrebăm pe oameni unde suntem.
Da, să ieșim la o bere. Sunt sigur că nu vor fi probleme.
Putem pleca oricând.
De unde știi asta?
Ți-a spus cineva asta?
Nu, dar cu siguranță putem.
Nu. Dacă putem ieși înseamnă doar că se așteptau la asta.
Pentru că așa era în planul lor. Nu fi idiot!
Eu sunt idiot?
Crezi că ăsta e doar un loc unde suntem ajutați?
Unde ne relaxăm și uităm ce-a fost?
Tu chiar crezi asta?
Când a fost ultima dată când i-a păsat cuiva de tine?
Toate rahaturile prin care am trecut în misiuni...
- I-a păsat cuiva de tine? - Mie mi-a păsat de tine.
Camarazilor le-a păsat de tine.
Și unde sunt băieții ăștia?
Unde sunt ceilalți? Suntem doar noi doi.
Am fost aleși pentru acest tratament drăguț
cu palmieri și ananas. De ce?
Nu încerc să te contrazic...
N-ai decât să crezi ce vrei.
Asta nu schimbă ce se întâmplă.
Și ce se întâmplă? Despre ce vorbești?
Nimic. Nu contează.
Ești de mai mult timp aici.
- Spune-mi ce se întâmplă. - Lasă, sunt eu nebun.
Nu ești nebun.
Uite! Sunt băiat de treabă.
Ce bun este! Ce-i ăsta? Ananas?
- Sfinte... - E delicios!
Băieți, să gustați plăcinta cu ananas!
- Shrier... - E grozavă. Ia și tu!
E bună. Deschide gura!
Mâncare din Florida! Ia de-aici!
Shrier!
- Fiți atenți aici! - Shrier!
Gura! Fiți atenți aici!
Cine crede că suntem în Florida?
Cine crede că toate astea sunt reale?
Dnă Trotter?
Dnă Trotter, e timpul să plecați!
Închidem, dnă Trotter!
Ora închiderii!
Bine...
THOMAS CARRASCO Agent de conformitate
... AI AUR NEGRU SUB CASĂ?
Lasă-ți cartea de vizită ca să afli mai multe.
- O întâlnire fierbinte? - Doar mă știi.
- Ce voia tipul? - Care tip?
De la pauză.
Nimic, m-a confundat cu alta.
- Vorbim! - Pa!
DOSARE PERSONAL MILITAR
1. NUME WALTER CRUZ
Sergent Walter Cruz Specialist Joseph Shrier
Specialist Joshua Lesky Fruntaș Benjamin Dickinson
MEDALIA LAUDA ARMATEI
SERGENT WALTER CRUZ BATALION 504 INFANTERIE
8. NOTE Trimis la Centrul Homecoming
LĂSARE LA VATRĂ 23a. MOTIV: REA PURTARE/VIOLENȚĂ
b. DATA 15-05-2018
Alo?
Pot vorbi cu Walter Cruz?
Cine sunteți?
Mă numesc Thomas Carrasco.
Sunt de la Ministerul Apărării, Biroul Inspectorului General.
A plecat din armată de mult.
Da, știu asta.
Urmăream o plângere privind prezența lui...
Nu aveți ce să urmăriți.
Cine sunteți? Cu cine vorbesc?
Sunt Gloria Morisseau.
- Și sunteți... - Mama lui.
Bună ziua!
Walter nu este acasă sau...
Nu.
Nu este acasă sau...
Trebuie să închid.
Dacă ați putea...
Ați putea... Poate mă ajutați un pic.
Fiul dv. a fost tratat în cadrul unui program la centrul Homecoming?
Un cadru a raportat că era ținut acolo împotriva voinței sale.
Știți ceva despre asta?
Nu.
Am vorbit cu administratoarea, o anume Heidi Bergman...
Nici măcar nu și-a amintit de fiul dv.
Mă întrebam dacă este vreo încurcătură...
Heidi Bergman a spus asta?
Da. Vă spune...
Nu-mi spune nimic.
Dnă Morisseau, dacă încercați să vă protejați fiul...
De ce anume să-l protejez?
În caz că...
În caz că a făcut ceva sau că a pățit ceva...
Bine, la revedere.
REA PURTARE/VIOLENȚĂ 15-05-2018
Vrei să mănânci?
Nu chestia aia.
Ai trecut pe la farmacie?
- Scumpo? - Nu, pauza mea s-a cam...
A fost cam... A fost o zi grea.
- N-a venit Dara? - Nu, a venit un tip.
Un tip?
Nu e ceea ce crezi.
M-a întrebat despre fosta mea slujbă.
- Te vor înapoi? - Nu e asta.
Dar n-ar fi o idee rea.
Dă-le un telefon, poate mai au vreun post.
E ditamai compania. Poate că...
Mamă, încetează. Regret că am deschis discuția.
Știu că a fost o slujbă grea.
Dar, dacă primești o a doua șansă...
- N-o să se întâmple asta. - Te vor primi înapoi.
Nu? Dacă le explici...
Nu. Mamă, nu mă vor înapoi.
M-a întrebat de ce m-am întors și i-am spus că ai căzut.
Eu?
Da, i-am spus că ai căzut și că am venit să te îngrijesc.
Și nu mi-a părut rău, nici ție să nu-ți pară.
- Nu de-asta te-ai întors. - Da, bine.
M-am întors să-ți țin companie și să te ajut.
Nu, Heidi. Te-ai întors și-abia apoi am căzut. După două luni.
- Nu, mamă, n-a fost așa... - Ba da!
Atunci, de ce m-am întors dacă nu să am grijă de tine?
Nu știu.
- Nu știi? - Nu. Pentru că nu-mi spui.
- Scuze. O să... - Intră, tocmai plecam.
Am găsit-o pe Heidi Bergman, administratoarea de la Homecoming.
Splendid. Ce-i aia?
Mai știi plângerea anonimă din aprilie 2018?
Tocmai din 2018? Așa...
- Subiectul era Walter Cruz. - Cruz. Așa, și?
Dna Bergman spune că nu-și amintește de Walter Cruz.
Deci n-ai scos nimic de la ea?
Mi s-a părut că se purta ciudat.
Era vagă.
Era vag ciudată?
Nu, era ciudat de vagă.
Așa că am sunat la ultima adresă a lui Cruz.
Și el ce-a spus?
Nu era acasă, dar am vorbit cu mama lui.
Bine. Și ea ce-a spus?
A spus...
„Nu aveți ce curs să urmăriți.”
Nu înțeleg. Deci spui...
Că este...
Simt o reținere, o reticență în ambele cazuri...
Vrei să te ocupi de plângere? Spui că e validă?
Nu. Dar simt că...
Sunt două posibilități.
O închidem sau îi dăm curs. Spuneai că este „ciudat de vagă”?
Vrei să-i dai curs pe baza asta?
Deci o închidem.
Scuze, pot să...
- Îmi dai voie? - Scuze...
Ești gata?
Renunță! Așteptăm echipa cu furtun!
Sari când spun eu, nu ajunge la noi.
Ține-ți respirația!
Da, Shrier a făcut o criză la masă,
dar am vorbit cu paza, mi-au spus că s-a calmat.
Voiam să-ți spun și ție.
Vrei să-l pun pe pauză?
Sunt niște lucruri pe care trebuie să le lămurim.
Vorbesc eu cu el.
Cred că are niște probleme care-l fac să fie așa.
Este în săptămâna a patra?
Shrier? Da, a patra.
Nu e bine. E prea agitat, e paranoic.
Cum spuneam, poate că Shrier trebuie tratat separat.
Nu. Cum adică separat?
Pare să aibă niște probleme cu anumite chestii...
Nu, nici vorbă!
Heidi, uite ce-o să facem!
Îl luăm pe Cruz din camera lui Shrier.
Nu știu de ce a stat acolo.
Nu avem o politică clară în privința cazării...
Poate că este avantajos...
Ai spus „politică clară”?
Asta vrei, Heidi? O politică clară?
Spuneam...
Încercăm să facem ceva nou aici, nu-i așa?
- Da, dar... - Suntem agili.
Ne adaptăm.
În loc să așteptăm cartea de aur cu regulamente,
ce-ar fi să aplicăm un pic de bun simț?
Asta încerc să fac. Era o conversație privată.
Privată?
Tipul a făcut o criză în timpul mesei.
N-aș spune asta.
Cum adică? Mi-ai spus mai devreme
că s-a urcat pe masă. Da sau nu?
Asta a făcut, dar să nu reacționăm exagerat.
Heidi, gata, destul!
Să încetăm cu asta! Uite ce facem!
Mă auzi?
Walter Cruz se întoarce în camera lui și gata.
Înțeles?
- Heidi? - Da, înțeles.
Bine, îl ținem pe Shrier separat în noaptea asta
și, dacă va continua să se poarte așa, îl trimitem altundeva.
Suntem aproape de rezultate,
nu-l lăsăm pe tipu' ăsta să ne strice proiectul, bine?
Bine.
Ar trebui să fiu cu oamenii de la Lebensblut,
să punem la punct proiecțiile,
dar eu îmi pierd timpul cu mizeriile astea. Mă-sa!
Știu. Îmi pare rău, Colin.
Nu-ți cere scuze, treci la treabă!
Mulțumesc!
Ce surpriză!
Da? Te cunosc?
Nu, domnule, dar eu vă cunosc, dle Heidl.
Este o onoare. Colin Belfast, de la Geist.
Încântat!
E în regulă. O să fie bine.
Ne vedem la micul dejun.
O să încuiem ușa asta la noapte.
E decizia ta?
Cine a ordonat asta?
O ținem încuiată la noapte.
Redactor Robert Ciubotaru pte.