Tessék!
Jó napot! Ön Walter?
- Igen, jó napot! Heidi? - Igen.
Jól van.
Ez de jó!
Ez itt?
Igen.
Szereti a halakat?
Nem igazán. Itt volt, amikor átvettem az irodát.
Úgy döntöttem, hogy megnyugtató.
Egész megnyugodtam.
Az jó.
Kérem, foglaljon helyet!
Kezdhetjük is! Ha nem gond,
felvenném a beszélgetésünket.
- Nincs akadálya. - Remek.
És...
Még új a diktafon, nehezen kezelem.
Elnézést!
Ez az!
2018. április 10-e van. Itt Heidi Bergman,
egy Homecoming-klienssel, Walter Cruzzal. Első hét, első ülés.
ELSŐ RÉSZ: KÖTELEZŐ
Mrs. Trotter?
Hahó!
Igen. Igyon egy kis kávét!
AJ, ezt már megbeszéltük.
Csak ebben az egy dologban segíts nekem!
Mi nem verünk át senkit.
Mi ebben az átverés?
- Minden. - Heidi!
Heidi, van egy kérdésem.
Érdekelne, hogyan triplázhatod meg a profitodat?
Szerinted ez átverés?
A semmit nehéz megtriplázni.
Hallod? Menj innen!
Tudja, mit szeretne?
- Nem, én... - Semmi baj,
- visszajövök. - Nem, elnézést. Nem enni jöttem.
Heidinak hívják, ugye?
Igen.
Heidi Bergman, igaz?
Igen, ismerjük egymást?
Thomas Carrasco vagyok, a DODIG-tól.
- A mitől? - A Védelmi Minisztérium
főfelügyelői hivatalától?
Ez most kérdés?
Nem, elnézést. Onnan jöttem.
És ön Heidi Bergman?
A Homecoming Beilleszkedést Támogató Központban dolgozott?
Igen, évekkel ezelőtt.
- Hány éve? - Micsoda?
Hány éve dolgozott a Homecomingnál?
Talán négy. Miért kérdezi?
Panasz érkezett a programra,
és ön adminisztrátor volt ott...
Én nem...
A katonákat, akiket ott kezeltek,
hogyan...
Mi lenne, ha kimenne,
én pedig szünetet kérek, és ön után megyek?
- Persze. Most? - Igen.
- Kint? - Az ajtó előtt.
- Itt kint? - Igen.
- Az ajtónál. - Itt kint.
Szóval ön Walter Cruz, 26 éves, három kiküldetésen volt.
- Mikor érkezett, pénteken? - Igen.
Remek. Most fel kell olvasnom egy üdvözlőüzenetet.
Figyelmeztetem, nagyon unalmas.
- Oké. - Oké.
„Üdv, Walter Cruz, a Homecoming Beilleszkedést Támogató Központban!
Először is,
az elnök és a hálás nemzetünk nevében
köszönöm a szolgálatát.
Köszönjük, hogy megvédett minket.”
Tudom, nyálas.
Nem, semmi baj.
„Heidi Bergman vagyok,
és én felelek a beilleszkedési folyamatáért.
Ez egy biztonságos hely,
ahol feldolgozhatja a harci élményeit,
és újra megismerkedhet a polgári élettel
egy ellenőrzött környezetben.”
Vagyis segítünk megvetni a lábát, most, hogy visszatért.
Segítünk a karrierjével.
Alapvetően én önt szolgálom.
- Oké. - Jó, van, ami...
Nem „kötelező”, de...
De kötelező.
Igen, az.
A kötelező programok a közös étkezések a menzán,
a meghirdetett foglalkozások
és a találkozók velem, amik remélhetőleg kellemesek lesznek.
Ez remekül hangzik.
Ennek mind meg akarok felelni.
„Megfelelni”?
Mármint, ezért vagyok itt.
A többiek amikor hazajöttek,
belelkesedtek, belekezdtek mindenbe, aztán...
Aztán jöttek a gondok.
Nem akarok a sorsukra jutni. De várom már.
Mit vár?
Az életet.
A nyüzsgő, tiszta életet.
Nem akarom elrontani a dolgokat a problémáimmal,
a stresszemmel vagy bármivel.
Én csak...
Szeretnék ezen továbblépni.
Értem.
Tanúsítja, hogy önszántából
vesz részt a Homecoming-programban, nem kényszerítik rá?
Szóban meg kell erősítenie!
Igen, tanúsítom.
Heidi Bergman Walter Cruzról.
Nem látom akadályát Cruz
alcsoportba osztásának, és megkezdeni a...
- Halló, Colin? - Heidi?
Nagyon rossz a vonal. Ott vagy?
- Igen. Hallasz? - Igen.
De alig értelek el.
Segíthetek valamiben?
Basszus, mit akartam kérdezni?
Elfelejtettem. Mit akarhattam...
- A francba! - Itt vagyok az új laborban.
Milyen ott a helyzet?
Minden rendben működik.
Mostantól egyenletes lesz az ellátás.
Ez nagyszerű.
Összpontosíthatsz a srácokra.
És ugyanaz a gyógyszer? Nincs változás a...
A létesítményben ne ejtsd ki ezt a szót, jó?
Most, hogy a srácok beköltöztek, diszkrétebbnek kell lennünk.
- Rendben. - Milyen ott a helyzet?
- Hát... - Tudom,
egy irodaépület nem ideális klinikai környezet.
Nem gond. A személyzet sokat segít.
Elpakoltuk az irodai cuccokat...
És milyen a környezet?
- Menő, de férfias dekort kértem. - Igen.
- Milyen lett? - Jól néz ki.
A lakberendező jó munkát végzett.
Remek!
Amint lesznek eredmények, megfelelőbb
környezetbe költözünk.
Értem. A srácokat nem zavarja. És...
De ugye tudod, hogy ez sürgős?
- Szükségünk van az adatokra! - Persze.
Hat hét múlva kell előadnom a DOD-ben.
Addigra mindent el kell rendezni! Megértetted?
- Megértettem. - Oké.
És mikorra lesznek meg?
Mik?
Az adatok, Heidi! Ugye az a prioritásod?
Persze, és úgy tűnik...
Extrém pontossággal kell eljárnunk.
- Minden emléküket ismernünk kell! - Igen.
Nagyon részletesnek kell lennünk!
Igen, persze. Csak...
Ha van egy perced,
most volt egy ülésem Walter Cruzzal,
tökéletes alany. Nagyon motivált, hogy...
Heidi, erre most nem érek rá.
A reptéren kell lennem 32 perc múlva.
Gyors leszek.
Mivel a részletességet említetted,
és a határozottságot, talán egy holisztikusabb megközelítés
célravezetőbb lenne a kezelés elején.
„Holisztikus”?
Úgy érzem, hogy beledobjuk őket a sűrűjébe,
mindenféle kapcsolódás nélkül...
Ezt felejtsd el!
Oké.
Nekünk információ kell, Heidi.
Nem kapcsolódás vagy kapcsolat.
Minket az érdekel, hogy pontosan mire emlékeznek.
Ezt tudom. Csak talán...
Úgy tűnik, hogy mégsem tudod.
Ezt verd ki a fejedből, oké?
Persze, rendben.
Csak gondoltam,
- az adatok... - Ha a DOD-nak
holisztikus dolgokról papolok, tudod, mit...
Még én se tudom, mit csinálnának!
A koncepciót igazoló bizonyíték kell.
Rengeteg adat a pénzügyi döntéshozóknak,
hogy befogják végre, és elindítsák
az engedélyezést.
A GEIST PROGRAMJA
Ez a célunk. Megértetted?
- Megértettem. - Szuper vagy, Heidi.
Komolyan, remek munkát végzel!
Legyél folyamatosan és erőszakosan fókuszált,
és minden rendben lesz! Oké?
Oké, meglesz. Kösz, Colin.
Rohanok a reptérre. Vagy 22 óra hosszú a repülőút.
Rendben, jó utat!
Srácok, mi a fene ez?
- Nem lehet itt ez a szar! - Minden oké, Colin? Én...
Elkések otthonról.
Ez Amerikába megy, oké?
Az USA-ba, érted?
- Szóval legyen tiszta! - Colin, hozzám beszélsz?
Steril körülmények kellenek, jó?
Steril! Tiszta.
- Hogy mondják azt, hogy „steril”? - Jól van, leteszem.
Heidi, várj!
- Emlékszem, mit akartam kérdezni. - Nagyszerű.
Átvilágítottuk a mosogatófiúkat?
Kiket?
A mosogatófiúkat. Átvilágítottuk őket?
Akik a menzán dolgoznak.
Nem tudtam, hogy ez is része a munkámnak...
Micsoda? Persze, hogy része...
Figyelj, Heidi,
az étkeztetéssel nagyon alaposnak kell lennünk!
Te vagy a megbízottam, ugye?
- Igen. - Remek!
Akkor ezt ma este intézd el, jó?
A mosogatókat, a menzásokat, mindenkit.
Teljes átvilágítást kérek, jó?
Mindennek zökkenőmentesnek kell lennie!
Rendben, máris nekilátok!
Oké. Most mennem kell.
Figyelj, Heidi, király vagy! Ökölpacsi!
- Szia! - Szia, itt vagyok.
- De jó illatok vannak! - Cacio e pepe a neve.
Remek. Gyorsan befejezek valamit fent.
Mindjárt jövök!
Nagyon finom, köszönöm.
Kicsit kihűlt, de...
Sajnálom, tovább voltam fent, mint terveztem.
Colin kért tőlem pár dolgot.
- Imád mikromenedzselni, igaz? - Nem, dehogy!
Colin nagyon elfoglalt. Sok mindent kell átvennünk.
Oké. A lényeg, hogy itt vagy.
Mit csináltál ma?
Csodálatosat sétáltam.
Kimentem arra a kis reptérre.
Az autópálya mellettire? Nyolc kilométerre van!
- Komolyan? - Igen. Elsétáltál odáig?
Ezek szerint igen.
A kifutópályán állt egy repülő.
A pilóta a gépnek támaszkodott,
és kávézva olvasott.
Elgondolkodtam, menne-e ez nekem.
Micsoda?
Ez az élet. Repkednék mindenfelé, aztán hazajönnék ide.
Gyönyörű itt.
- Szóval elkezdtünk beszélgetni. - Kivel?
- Hát... - A pilótával?
Azt mondta, van egy pilótasuli
nem túl messze innen.
Anthony,
értékelem, hogy segítettél nekem ideköltözni.
- Tényleg. - Várj!
Mielőtt belemennénk...
Vár rád az életed.
- Tényleg? - Igen, a munkád...
A Keeblernél? Utálom azt a melót!
- Jó. - Várj, Heidi!
- Majdnem egy éve vagyunk együtt. - Egy éve?
Augusztusban kezdtünk levelezni. Szóval...
- Oké. - Jó, inkább 10 hónap.
Azt mondtad, hogy az egyszerű dolgokat szereted.
- Így van. - Megértem.
De te ösztönzöl engem.
A sok félrefogás után
elköltöztél, és megtaláltad a hivatásod.
Segítesz a srácoknak. Befutottál.
Én ösztönözlek?
- Hogyan? - Mire ösztönözlek?
Hogy tiszta lappal induljak.
Érted.
Továbblépjek, mint te. Csak együtt.
Szóval volt már vezetői pozícióban?
- Így van. - Az jó.
Nem bánja az éjszakai műszakot?
- Nem, nem gond. - Remek.
Úgy látom, nincs sok idevágó tapasztalata.
- Így van? - Igen.
De nagyon gyorsan tanulok.
Oké, ez tetszik.
Jól van, ennyi volt.
Köszönöm, hamarosan értesítjük.
Köszönöm.
Ez jó volt! Nagyon-nagyon jó volt!
Csodás volt. Tetszett,
ahogy az én tapasztalataimról kérdeztél,
mert egy interjú igazából
egy beszélgetés. Oda-vissza működik.
Ez nagyon jó volt. Köszönöm!
- Oké. - Szép volt!
- Szép volt. - Kösz, haver!
Kurva jó voltál!
Pár év múlva igazgatóhelyettes leszel.
És rá pár évre...
Regionálisigazgató-helyettes.
Lássuk csak! Rainey?
Gyerünk, Rainey!
Ez a negyedik heted, ugye?
- Igen. - Oké.
Egy hónap múlva tényleg ezt csinálhatod.
Egy cipőboltban dolgozhatok?
Akármit is választasz, ez jó gyakorlat lehet.
Rendben, kezdjük!
- Üdvözlöm, jó napot! - Jó napot!
Ez itt a cipőboltom. Ez az enyém.
Ez mind?
Megnézhetem az önéletrajzát? Köszönöm.
Látom, szolgált a hadseregben.
- Igen. - Remek.
Imádjuk a katonákat. Mit tanult a hadseregben,
amit alkalmazni tud itt, a cipőboltban?
Őszintén, nem sokat.
Próbáld meg, oké?
A kibaszott sivatagban nincs sok cipőbolt.
Rendben, de múlt héten
a csapattársak közti kommunikációt említetted.
Hogy az milyen fontos nektek, ugye?
Tényleg ezt mondtam?
Rainey, menj bele, oké? Kérlek!
Nem tudom, cipő...
Fontos a jó méret, különben elfertőződik.
Nem, ez jó. Ezen el lehet indulni.
Mesélnél erről?
Volt egy pár bakancsom.
Túl kicsi volt, és lusta voltam,
- vagy makacs... - Lusta és makacs.
Igazi főnyeremény vagy.
Mi a faszt mondtál?
Ne foglalkozz vele! Zárd ki!
Koncentrálj rám és a cipőboltra!
Rainey?
Oké? Miről beszéltél? Fertőzést említettél.
Folyamatosan hordtam a bakancsot,
és idővel lejött a bőr a nagylábujjamról.
Gombás lett, aztán elfertőződött...
És mire megmutattam valakinek,
kiakadtak, mert majdnem amputálni kellett.
Szóval igen, a cipő.
Ez érdekes volt.
A személyes anekdota mindig...
Egy ilyen környezetben azonban...
Értem, mit gyakorolunk, de felesleges.
- Mi felesleges? - Ez. Van munkám.
Van munkád?
Rainey, a jövődről van szó.
- A következő fejezetről. - Igen?
Az egész könyvem ott van, Craig.
Ez csak egy gyakorlat, ami segít...
Értem, mi ez, és nevetséges.
- Mi nevetséges? - Ez, haver. Te.
Nyugi, Rainey!
Jól van, nyugalom!
Bassza meg!
Mindenki nyugodjon le!
Utána Shrier barátom lefogott.
És utána mi történt?
Utána semmi.
A tanácsadó a szobánkba küldött, majd ide.
És mit érez?
Mivel kapcsolatosan?
Ami most történt.
Szégyellem magam.
Miért?
Mert elvesztettem az önuralmam.
- De önt ütötték meg. - Nem.
De igen.
Ide van írva.
„Cruz kiállt Rainey ellen,
- aki megütötte Cruzt...” - Jó, de...
Nem rám vall ez a reakció.
És ez aggasztja?
Igen.
Mármint
Rainey-nek megvan a maga baja,
és ez most rosszul sült el.
Mindenkivel megesik, velem is.
Önnel hogyan esik meg?
Különböző módokon.
Mondjon egy példát!
Bevillannak képek,
hogy mit tennék magammal.
A feszültség teszi.
Az biztos.
Mondok egy példát.
Nem tenném meg igazából,
de van egy asztal a szobámban.
Fából van, élesek a sarkai.
Amikor idekerültem, nem tudom, miért,
de elképzeltem, ahogy leülök egy székre,
hátradőlök,
és beleverem a homlokomat az asztal sarkába.
Pont ide.
De...
Ez azért extrém volt.
Nem mindig van ilyen.
Ez milyen gyakori?
Sajnálom, él itt egy madár.
Mindjárt abbahagyja.
Ez lenyűgöző.
Nem, megőrjít.
Valamiféle védett faj, nem érhetünk hozzá.
Ha akarja, én elintézem.
- Megtenné? - Persze.
A éj leple alatt, álcaruhában.
Az Evergladesben ébredne fel, mindenki jól jár.
Remek lenne.
Örökre az adósa lennék.
Látja?
Ennyi.
Megöltem az elmémmel.
Köszönöm.
Mi van az alvással?
Vannak alvászavarai?
Igen, egy kicsit.
Rémálmok meg ilyesmi.
Az teljesen normális.
Körbekérdezhetünk, hogy ki szeretne szobatársat.
Hogy érti?
Sokan, amikor idejönnek,
kapnak egy külön szobát, az egységüktől távol,
és úgy érzik, túl nagy a csend.
Körbekérdezhetek.
Az jó lenne.
Mit szólna Shrierhez?
Az tetszene. Ezt szabad?
Persze.
A beilleszkedését segítjük.
Ehhez mindent megteszünk.
DAGI MORGAN BISZTRÓJA
Két percem van.
- Értékelem az együttműködését. - Hátrébb menne?
- Persze. - Köszönöm.
Szóval?
A Homecoming tampai létesítményében dolgozott, igaz?
Igen, már mondtam, évekkel ezelőtt. Miről van szó?
Az én osztályom felel a panaszok átnézéséért.
Jelenleg utánajárok bizonyos állításoknak...
- Rólam? - A...
- Nem. - Oké, akkor...
De ön ott adminisztrátor volt, ugye?
Tanácsadó voltam.
Tanácsadó, rendben.
Miért hagyta ott az állást?
Felmondtam.
Miért?
Anyámnak balesete volt.
Haza kellett jönnöm hozzá.
Azért mondott fel Tampában, hogy az anyjáról gondoskodjon.
És most itt dolgozik?
Itt tudtam elhelyezkedni.
- Haza kellett jönnöm... - Az anyja miatt.
Igen.
A mostani munkaadója tudja...
- Mi köze ennek bármihez? - Csak...
- Nem akart bent beszélni. - Hé!
Igen?
- Minden oké? - Igen.
- Tuti?
Igen, mindjárt jövök.
- Oké. - Kösz!
Kicsit kínos, oké?
Volt egy karrierem, és haza kellett jönnöm.
És most ezt csinálom, oké?
Mik voltak a feladatai?
Mondtam már, tanácsadó voltam.
És az mivel járt?
Katonákkal dolgoztam a mentális egészségükön.
Nem igazán emlékszem, oké?
Én...
Nem volt nekem való. Végeztünk?
Ms. Bergman,
csak próbálom megismerni a programot.
- Nem akarom felzaklatni. - Nem vagyok zaklatott.
Mondja, a kliensei
önszántukból voltak ott?
Nem tudom.
Nem tudja?
Van jelvénye?
Valamilyen igazolványa?
Van egy névjegykártyám.
Mint mondtam, panasz érkezett.
Négy éve volt.
Akkor még ott dolgozott, és egy bizonyos...
„Az egyik katona el akar menni,
haza akar menni, de nem engedik neki.”
Arra vagyok kíváncsi,
hogy önszántukból voltak-e ott...
Már válaszoltam. Vissza kell mennem.
Miért utasítja vissza...
Nem utasítom vissza. Nem emlékszem.
Nem emlékszik semmire az állásából?
Már mondtam.
És Walter Cruz?
Rá emlékszik?
Nem.
Kreatív supervisor: Dittrich-Varga Fruzsina