‫הומקאמינג‬
‫היכנס.‬
‫הי. אתה וולטר?‬
‫- כן, הי. היידי? - כן.‬
‫בסדר.‬
‫זה נחמד.‬
‫זה?‬
‫כן.‬
‫את אוהבת דגים?‬
‫לא ממש. זה היה פה כשהגעתי.‬
‫החלטתי שזה מרגיע.‬
‫אני מרגיש שדי נרגעתי.‬
‫יופי.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫אפשר להתחיל, ואם לא אכפת לך,‬
‫אני רוצה להקליט רק למען תיעוד משלי.‬
‫- לא, זה בסדר. - בסדר, נהדר.‬
‫ו...‬
‫זה חדש, וזה קצת מבלבל.‬
‫אני מתנצלת.‬
‫הנה אנחנו.‬
‫היום עשרה באפריל, 2018, כאן היידי ברגמן,‬
‫אני עם לקוח "הומקאמינג", וולטר קרוז. שבוע ראשון, מפגש ראשון.‬
‫פרק ראשון חובה‬
‫גב' טרוטר?‬
‫הלו?‬
‫כן. שתי קפה.‬
‫איי-ג'יי, דיברנו על זה.‬
‫אני פשוט צריך שתעזרי לי עם הדבר הזה.‬
‫אני עובדת פה. לא נרמה את האנשים.‬
‫זאת לא תרמית. מה התרמית?‬
‫- הכול. - היידי.‬
‫היידי, שאלה אקראית,‬
‫היית רוצה לדעת אם את יכולה להכפיל או לשלש את כספך?‬
‫זה נשמע כמו תרמית?‬
‫אתה לא יכול לשלש כלום, איי-ג'יי.‬
‫רואה? עוף מפה.‬
‫אתה יודע מה אתה רוצה?‬
‫- לא, אני... - בסדר, קח את הזמן.‬
‫- אחזור. - לא, אני מצטער. לא באתי לאכול.‬
‫היידי? זה שמך?‬
‫כן.‬
‫היידי ברגמן, נכון?‬
‫כן, אני מכירה אותך?‬
‫אני תומס קרסקו, מהמכמ"ה.‬
‫- מה? - משרד המפקח הכללי‬
‫במחלקת ההגנה?‬
‫אתה שואל אותי?‬
‫לא, סליחה, זה כן. זה הדבר הזה.‬
‫ואת היידי ברגמן?‬
‫הועסקת ב-"הומקאמינג, מרכז מעבר ותמיכה"?‬
‫כן, כלומר, לפני שנים.‬
‫- כמה? - כמה מה?‬
‫לפני כמה שנים עבדת ב-"הומקאמינג"?‬
‫אני לא יודעת, אולי ארבע. מה העניין?‬
‫קיבלנו תלונה על התכנית הזאת,‬
‫ואת רשומה כמנהלנית, אז...‬
‫אני... אני לא...‬
‫החיילים שטיפלת בהם שם,‬
‫איך הם היו...‬
‫אולי תצא,‬
‫ואני אצא להפסקה ואבוא לדבר איתך.‬
‫- בטח. עכשיו? - כן, אני פשוט...‬
‫- ניפגש בחוץ? - ממש מחוץ לדלת.‬
‫- ניפגש ממש בחוץ? - כן.‬
‫- בדלת. - ממש בחוץ.‬
‫בסדר. וולטר קרוז, בן 26, שלוש תקופות שירות בחו"ל.‬
‫- הגעת הנה, מתי, שישי? - כן, שישי.‬
‫נפלא. אז אני אמורה להקריא לך את דברי הברכה האלה.‬
‫ואני מזהירה אותך, זה משעמם מאוד.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫"ברוך הבא, וולטר קרוז, אל "הומקאמינג", מרכז מעבר ותמיכה.‬
‫"תחילה, הרשה לי להודות לך‬
‫"בשם הנשיא ואומה אסירת תודה‬
‫"על שירותך החשוב.‬
‫"תודה שדאגת לביטחוננו."‬
‫זה נדוש, אני יודעת.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫"שמי היידי ברגמן‬
‫"ואני עובדת הרווחה שלך בתהליך הקליטה המחודשת הזה.‬
‫"המתקן שלנו הוא חלל בטוח‬
‫"שבו תוכל לעבד את חווייתך בצבא‬
‫"ולהכיר מחדש את חיי האזרחות‬
‫"בסביבה מנוטרת."‬
‫כלומר למקם אותך, כעת משחזרת.‬
‫מבחינת קריירה, בריאות...‬
‫בעיקרון, אני עובדת למענך.‬
‫- בסדר. - טוב, אז הדבר היחיד שהוא...‬
‫אני לא רוצה לומר "חובה", אבל...‬
‫אבל חובה.‬
‫כן, אני מניחה.‬
‫מרכיבי החובה היחידים הם הארוחות הקבוצתיות בקפטריה,‬
‫הסדנאות, שתשמע עליהן,‬
‫והפגישות האלה איתי, שאני מקווה שלא יכאיבו מדי.‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫אני רוצה לציית לכל זה.‬
‫"לציית"?‬
‫לא, כלומר, אני יודע למה אני פה.‬
‫החבר'ה האחרים, הם באו הביתה,‬
‫והם ממש התלהבו וצללו לתוך הכול ואז...‬
‫ואז היו להם בעיות.‬
‫אני לא רוצה לגמור כמוהם. אבל אני נלהב.‬
‫נלהב ממה?‬
‫פשוט, שיהיו לי חיים.‬
‫חיים עמוסים, נקיים.‬
‫אני לא רוצה לזהם את הדברים פה עם הבעיות שלי,‬
‫הלחץ או הכול, אז...‬
‫אני פשוט...‬
‫רוצה להותיר הכול מאחור.‬
‫הבנתי.‬
‫ואתה מכיר בכך שהשתתפותך‬
‫ביזמת "הומקאמינג" היא מרצונך החופשי ולא כפויה?‬
‫אני פשוט צריכה שתאשר את זה במפורש.‬
‫כן. בהחלט.‬
‫כאן היידי ברגמן עם וולטר קרוז.‬
‫אני לא רואה שום מכשול לאשר לקרוז‬
‫שיבוץ בתת-קבוצה ולהתחיל איתו ב...‬
‫- הי, קולין? - היידי?‬
‫הקו ממש גרוע. את שם?‬
‫- אני פה. אתה שומע אותי? - כן.‬
‫כן, אבל אני בקושי שומע אותך.‬
‫אפשר לעזור לך עם משהו?‬
‫פאק, מה התכוונתי לשאול?‬
‫לא, זה נעלם לגמרי. מה התכוונתי...‬
‫- שיט. - בכל מקרה, אני במעבדה החדשה.‬
‫איך זה נראה שם?‬
‫הכול עובד.‬
‫עכשיו תהיה לנו אספקה קבועה.‬
‫זה נהדר.‬
‫תוכלי להתמקד בעבודה עם הבחורים.‬
‫וזו אותה התרופה? אין שינוי ב...‬
‫בואי לא נזרוק את המילה הזאת סביב המתקן, בסדר?‬
‫כעת משעברתם לשם, צריך להיות דיסקרטיים.‬
‫- בסדר, טוב. - היי, איך הכול שם?‬
‫- טוב... - אני יודע,‬
‫בניין משרדי הוא לא סביבה קלינית אידאלית.‬
‫לא, זה בסדר. הצוות עזר מאוד.‬
‫והוצאנו את כל החפצים המשרדיים...‬
‫והעיצוב, היידי? הווייב?‬
‫- אמרתי להם שאנחנו רוצים אופנתי אך גברי. - נכון.‬
‫- איך זה נראה? - זה נראה טוב, כן.‬
‫המעצב עשה עבודה נהדרת.‬
‫בסדר, מושלם.‬
‫נעבור לסביבה לגיטימית יותר‬
‫ברגע שיהיו לנו תוצאות.‬
‫בסדר, האמת היא שלא נראה שלחבר'ה אכפת. ו...‬
‫בסדר, אבל את מבינה את הדחיפות כאן, נכון?‬
‫- צריך את המידע, זה המפתח. - כמובן.‬
‫יש מצגת במשרד ההגנה בעוד שישה שבועות.‬
‫צריך שעד אז הכול יהיה סגור. מובן?‬
‫- מובן. - בסדר.‬
‫בתוך כמה זמן נראה לך שיהיה לך את זה?‬
‫את מה?‬
‫המידע, היידי! את מתקדמת עם זה, נכון?‬
‫לגמרי, כן. ולדעתי...‬
‫כי צריך דיוק כירורגי פה.‬
‫- כל מה שהחבר'ה האלה זוכרים. - כן.‬
‫צריך להגיע לפרטי פרטים עם החרא הזה.‬
‫בסדר, לגמרי. אני פשוט...‬
‫אם תיתן לי שניה אחת,‬
‫בדיוק הייתה לי פגישה עם וולטר קרוז,‬
‫הוא מועמד ממש נהדר. ממש נלהב...‬
‫לא, היידי. אין לי הרבה זמן.‬
‫אני צריך להיות בשדה התעופה בעוד 32 דקות.‬
‫אמהר.‬
‫חשבתי מבחינת להגיע לפרטי פרטים, כפי שאמרת,‬
‫ולהיות מכווני מטרה, שאולי ננקוט בגישה הוליסטית יותר‬
‫בשלבים הראשוניים של הטיפול.‬
‫"הוליסטית"?‬
‫אני מרגישה שאנחנו זורקים אותם לתוך התהליך‬
‫בלי לפתח מערכת יחסים, ואני...‬
‫היידי? אעצור אותך שם.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, מה שאנחנו מחפשים פה זה מידע.‬
‫לא מערכות יחסים, לא הבנה.‬
‫המידע שיש לגברים האלה, זה בדיוק מה שאנחנו צריכים לדעת.‬
‫לא, אני מבינה. פשוט... במובנים של...‬
‫בסדר, בהתבסס על מה שאמרת, את לא.‬
‫אז אני צריך שתעשי שינוי מוחלט, בסדר?‬
‫כן, בסדר.‬
‫פשוט חשבתי על...‬
‫- מבחינת שיפור המידע. - אם אפנה למחלקת ההגנה‬
‫ואומר דברים כמו "הוליסטי"? את יודעת מה הם...‬
‫לא, אני אפילו לא יודע מה הם יעשו.‬
‫צריך הוכחת היתכנות אמיתית פה,‬
‫פשוט מחסן נתונים שנפיל על אנשי התקציב‬
‫כך שיסתמו את הפה, יפסיקו להתחמק,‬
‫ויפתחו בתהליך האישור.‬
‫הומקאמינג יזמת גייסט‬
‫זה היעד שלנו. הבנת?‬
‫- מובן, כן. - את אלופה, היידי.‬
‫אני רציני, הכול עבודה נהדרת.‬
‫אני פשוט זקוק לפוקוס האגרסיבי והתמידי שלך‬
‫ואנחנו נהיה בסדר. טוב?‬
‫טוב, בסדר. תודה, קולין.‬
‫בסדר, אני רץ לשדה התעופה. זו טיסה של איזה 22 שעות.‬
‫בסדר, נסיעה טובה.‬
‫חבר'ה, מה זה היה, לעזאזל?‬
‫- אסור שיהיה זבל על הרצפה. - זה הכול, קולין? אני פשוט...‬
‫אני מאחרת להגיע הביתה.‬
‫זה נוסע לאמריקה, נכון?‬
‫אתם יודעים, ארה"ב?‬
‫- כן, אז זה צריך להיות נקי. - קולין, אתה מדבר אליי?‬
‫זה צריך להיות מתקן סטרילי, בסדר?‬
‫סטרילי. נקי.‬
‫- איך לעזאזל אומרים "סטרילי" ב... - בסדר, אתן לך ללכת ו...‬
‫חכי, היידי!‬
‫- נזכרתי מה התכוונתי לשאול. - נהדר.‬
‫ערכנו בדיקה ביטחונית למלצרים?‬
‫בדיקה ביטחונית למי?‬
‫למלצרים? ערכנו בדיקה ביטחונית למלצרים?‬
‫מי שעובד בקפטריה.‬
‫לא ידעתי שזה חלק מתפקידי...‬
‫מה? ברור שזה חלק מ...‬
‫בסדר, הקשיבי, היידי,‬
‫אנחנו צריכים להיות קפדניים מאוד עם שירותי האוכל.‬
‫את הדוברת שלי שם, בסדר?‬
‫- כן, לגמרי. - זה נהדר!‬
‫אז אני צריך שתטפלי בזה הלילה, בסדר?‬
‫טוב, מלצרים, מסעידים, מה שזה לא יהיה.‬
‫בדיקות רקע, הכול, בסדר?‬
‫צריך לעשות את זה באופן מושלם, הבנת?‬
‫בסדר, זה בטיפול. מיד.‬
‫בסדר, טוב. חייב לסיים.‬
‫היי, היידי? את מעולה בזה. כל הכבוד.‬
‫מירור פונד‬
‫- היי. - היי! כאן.‬
‫- למשהו יש ריח טוב. - פסטה ברוטב גבינה ופלפל.‬
‫נחמד. בסדר, פשוט יש לי קצת עבודה לסיים למעלה.‬
‫אני אשוב.‬
‫זה טעים, תודה.‬
‫זה טיפה קר עכשיו, אבל...‬
‫מצטערת. הייתי למעלה יותר מהצפוי.‬
‫בדקתי כמה דברים לקולין.‬
‫- הוא נכנס לפרטים הקטנים, מה? - לא, הוא לא...‬
‫קולין עסוק. צריך לעשות המון דברים.‬
‫בסדר. טוב, את פה עכשיו.‬
‫מה אתה עשית היום?‬
‫האמת היא שיצאתי לטיול רגלי מדהים.‬
‫אל שדה התעופה הקטן.‬
‫זה שמעבר לכביש המהיר? זה שמונה ק"מ מפה.‬
‫- באמת? - כן. הלכת לשם?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫בכל מקרה, היה מטוס על המסלול.‬
‫והטייס, הוא נשען על המטוס,‬
‫והיו לו עיתון וקפה.‬
‫חשבתי, "מעניין אם אני הייתי מסוגל לעשות זאת".‬
‫מה?‬
‫לחיות ככה. לטוס לכל מקום, לחזור הנה.‬
‫יפהפה פה.‬
‫- אז התחלנו לדבר. - מי?‬
‫- טוב, ה... - אתה והטייס?‬
‫כן, והוא אמר שיש בית ספר לטיסה‬
‫לא רחוק מפה.‬
‫אנתוני,‬
‫אני ממש מעריכה את זה שבאת הנה כדי לעזור לי עם המעבר.‬
‫- באמת. - רגע.‬
‫לפני שנתחיל לדבר ככה...‬
‫אתה צריך לחזור לחיים שלך.‬
‫- באמת? כן? - כן, והעבודה שלך...‬
‫ב-"קיבלר"? אני שונא אותה.‬
‫- בסדר... - חכי, היידי...‬
‫- אנחנו ביחד כבר כמעט שנה. - שנה?‬
‫כן, התחלנו לסמס באוגוסט. אז זה כאילו...‬
‫- נכון, בסדר. - כן. עשרה חודשים. אבל...‬
‫ואני יודע שתמיד אמרת שאת רוצה שהדברים יישארו פשוטים.‬
‫- רציתי. רוצה. - אני מבין.‬
‫אבל את מעניקה לי השראה.‬
‫אחרי ההתחלות הכושלות,‬
‫יצאת מהעיר ההיא ומצאת ייעוד.‬
‫את עוזרת לבחורים האלה. וזה סוף סוף קורה בשבילך.‬
‫אני נותנת לך השראה...‬
‫- סליחה? אני... - איזו השראה אני נותנת לך?‬
‫פשוט להתחיל מחדש.‬
‫את יודעת.‬
‫להשאיר את העבר מאחור. כמו שאת עושה. אבל ביחד.‬
‫אז כבר היית בתפקיד מנהיגות?‬
‫- נכון. כן. - יופי, זה טוב.‬
‫ולא אכפת לך לעבוד לילות?‬
‫- לילות? לא. אוכל לעשות את זה. - בסדר.‬
‫לא נראה שיש לך הרבה ניסיון בתחום הזה.‬
‫- זה נכון? - אמת.‬
‫אבל אני לומד ממש מהר.‬
‫בסדר, אני אוהב את זה.‬
‫בסדר, טוב, סיימנו.‬
‫תודה רבה שבאת. ניידע אותך בקרוב.‬
‫תודה.‬
‫זה היה נהדר. ממש נהדר.‬
‫היה נפלא. ממש אהבתי את החלק‬
‫שבו שאלת אותי על החוויה שלי בעבודה בחנות,‬
‫כי ראיון הוא שיחה,‬
‫במהותו, נכון? זו דרך דו כיוונית.‬
‫זה היה ממש, ממש נחמד. תודה רבה.‬
‫- בסדר. - כל הכבוד.‬
‫- כל הכבוד, אחי. - מעריך את זה, אחי.‬
‫היי, שיחקת אותה.‬
‫בעוד כמה שנים נראה לי שתוכל להיות סגן מנהל.‬
‫ושנתיים לאחר מכן...‬
‫סגן מנהל אזורי.‬
‫בואו נראה. בסדר, מה עם רייני?‬
‫כן, בנאדם, רייני, כן.‬
‫בסדר, אתה בשבוע הרביעי, נכון?‬
‫- כן. - בסדר.‬
‫בעוד חודש תוכל לעשות את זה על אמת.‬
‫לעבוד בחנות נעליים?‬
‫כל מה שתבחר לעשות, זה אימון טוב, בסדר?‬
‫בסדר, בוא נתחיל.‬
‫- נהדר! ברוך הבא. היי. - היי.‬
‫זו חנות הנעליים שלי. היא בבעלותי.‬
‫כל זה?‬
‫אפשר להביט בקורות החיים שלך? תודה.‬
‫בסדר. אני רואה ששירתת בצבא.‬
‫- כן, נכון. - נהדר.‬
‫אנחנו אוהבים את זה. אז איזה דבר למדת בצבא‬
‫שתוכל ליישם בעבודתך כאן בחנות הנעליים?‬
‫האמת שלא יותר מדי.‬
‫בסדר, אבל פשוט תנסה, בסדר?‬
‫זה היה מדבר מזוין. לא היו יותר מדי חנויות נעליים.‬
‫בסדר, נכון, אבל אני זוכר שבשבוע שעבר דיברת‬
‫על תקשורת בין חברי צוות.‬
‫וכמה זה חשוב לכם, נכון?‬
‫באמת?‬
‫רייני, בוא קצת לקראתי. בסדר? בבקשה.‬
‫אני לא יודע, נעליים...‬
‫צריך למצוא את המידה הנכונה, ולא, תחטוף זיהום.‬
‫בסדר, לא, זה טוב. יש שם משהו.‬
‫תוכל לספר לי עוד על זה?‬
‫פשוט... היה לי זוג מגפיים.‬
‫הם היו קטנים עליי והייתי עצלן‬
‫- או עקשן או משהו... - עצלן ועקשן.‬
‫אתה החבילה כולה.‬
‫מה לעזאזל בדיוק אמרת?‬
‫אל תדאג. היי, תתעלם. שזה לא ידאיג אותך.‬
‫נשאיר את זה פה, נישאר בחנות הנעליים.‬
‫רייני?‬
‫בסדר? מה אמרת? דיברת על זיהום, נכון?‬
‫כן, פשוט כל הזמן נעלתי אותם,‬
‫ועם הזמן ירד לי העור מהבוהן.‬
‫ואז הייתה פטרייה והיא הזדהמה...‬
‫ועד שמישהו בדק את זה, הוא אמר,‬
‫"מה הקטע שלך? כמעט איבדת את הבוהן."‬
‫אז כן... נעליים.‬
‫בסדר, זה היה מעניין.‬
‫כן, אנקדוטה אישית היא תמיד...‬
‫אבל אני מרגיש שבסביבה כזאת...‬
‫אני מבין מה אתה מנסה לעשות. זה מיותר.‬
‫- מה מיותר? - זה. יש לי עבודה.‬
‫יש לך עבודה?‬
‫רייני, אנחנו מדברים על השלב הבא שלך.‬
‫- הפרק הבא שלך. - הפרק הבא שלי?‬
‫כל הספר המזוין שלי שם, בסדר, קרייג?‬
‫הבט, זה פשוט תרגיל שיעזור לך...‬
‫אני מבין מה זה, וזה מגוחך.‬
‫- מה מגוחך? - זה, אחי. אתה.‬
‫תרגיע, רייני.‬
‫בסדר, טוב, הירגעו!‬
‫פאק.‬
‫בואו ננשום.‬
‫ואז החבר שלי שרייר הוריד אותי ממנו.‬
‫בסדר, ואז מה קרה?‬
‫אז? כלום.‬
‫היועץ החזיר אותנו לחדרים, והוא אמר לי לבוא הנה.‬
‫איך אתה מרגיש בנוגע לזה?‬
‫בנוגע למה?‬
‫מה שבדיוק קרה.‬
‫אני מניח שנבוך.‬
‫למה?‬
‫כי איבדתי שליטה. על עצמי.‬
‫- אבל הוא הכה אותך. - הוא לא.‬
‫הוא כן.‬
‫כתוב פה.‬
‫"קרוז התעמת עם רייני‬
‫- "שהכה את קרוז ב..." - אני יודע, אבל...‬
‫אני מרגיש שלא מתאים לי להגיב ככה.‬
‫וזה מדאיג אותך?‬
‫כן. מדאיג.‬
‫כלומר, את יודעת,‬
‫ברור שרייני מתמודד עם החרא שלו,‬
‫אז הוא התחרפן.‬
‫זה קורה לכולנו לפעמים. אפילו לי.‬
‫איך זה קורה לך?‬
‫בדרכים שונות.‬
‫תן לי דוגמה.‬
‫לרוב אני רואה הבזקים,‬
‫דברים שאוכל לעולל לעצמי.‬
‫זה רק מתח.‬
‫זה בטוח.‬
‫בסדר, הנה דוגמה.‬
‫לא הייתי באמת עושה את זה, אבל...‬
‫יש בחדר שלי שולחן.‬
‫הוא מעץ ויש לו פינות חדות.‬
‫וכשרק הגעתי, אני לא יודע למה,‬
‫דמיינתי את עצמי יושב בכיסא,‬
‫נשען כל הדרך לאחור,‬
‫ומרסק את המצח שלי בפינה של השולחן.‬
‫פשוט נועץ אותו כאן.‬
‫אבל...‬
‫כלומר, זה היה קיצוני.‬
‫זה לא תמיד קורה ככה.‬
‫כל כמה זמן, היית אומר?‬
‫אני מצטערת נורא, יש ציפור.‬
‫היא תכף תפסיק.‬
‫זה מדהים.‬
‫לא, זה מחרפן אותי.‬
‫היא זן מוגן. ואסור לגעת בה.‬
‫אוכל לטפל בה אם תרצי.‬
‫- באמת? - אין בעיה.‬
‫באישון ליל. הסוואה מלאה.‬
‫היא תתעורר באוורגליידס. כולם מנצחים.‬
‫הייתי מתה על זה.‬
‫באמת, אהיה חייבת לך לנצח.‬
‫רואה?‬
‫נעלמה.‬
‫הרגתי אותה עם המוח שלי.‬
‫תודה.‬
‫מה עם שינה?‬
‫אתה מתקשה עם זה?‬
‫כן, קצת.‬
‫סיוטים, דברים כאלה.‬
‫זה נורמלי ביותר.‬
‫נוכל לראות אם אחד החבר'ה רוצה שותף לחדר לכמה לילות.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כמה מהחבר'ה, כשהם רק מגיעים‬
‫ויש להם חדר לבד, הם ללא היחידה שלהם,‬
‫זה פשוט טיפה שקט מדי.‬
‫אז נוכל לשאול.‬
‫בסדר, אולי.‬
‫אולי שרייר?‬
‫כן, זה בסדר מבחינתי. זה מותר?‬
‫כמובן.‬
‫אנחנו כאן כדי לעזור לך במעבר הזה.‬
‫כל מה שיתמוך בזה, זה מה שנעשה.‬
‫פאט מורגנ'ס‬
‫יש לי שתי דקות.‬
‫- אני מעריך את שיתוף הפעולה שלך. - נתרחק קצת מהדלת?‬
‫- בטח. - תודה.‬
‫נו?‬
‫כן, אז עבדת ב-"הומקאמינג", במתקן בטמפה?‬
‫כן, לפני שנים. אמרתי את זה. במה מדובר?‬
‫במחלקה שלי, אנחנו ממיינים תלונות ועוברים עליהן.‬
‫אני בודק כעת טענות מסוימות...‬
‫- לגביי? - ה...‬
‫- לא. - בסדר, אז...‬
‫אבל את היית מנהלנית שם, נכון?‬
‫הייתי יועצת.‬
‫יועצת, בסדר.‬
‫ולמה עזבת את העבודה?‬
‫התפטרתי.‬
‫למה?‬
‫אמי נפצעה.‬
‫ונאלצתי לחזור הביתה ולטפל בה.‬
‫אז התפטרת מהעבודה בטמפה כי אמך נפצעה.‬
‫וכעת את עובדת פה, במסעדה?‬
‫אתה יודע, זה מה שהצלחתי להשיג.‬
‫- נאלצתי לשוב הביתה ו... - כי אמך נפצעה.‬
‫כן.‬
‫והמעסיק הנוכחי, הוא מודע...‬
‫- מה זה קשור? - אני פשוט...‬
‫- לא רצית לדבר בפנים ו... - היי!‬
‫כן.‬
‫- את בסדר? - כן.‬
‫- כן. - באמת?‬
‫כן, אני תכף חוזרת.‬
‫- בסדר. - תודה.‬
‫זה טיפה מביך, בסדר?‬
‫הייתה לי קריירה שלמה ואז נאלצתי לחזור.‬
‫ועכשיו אני עושה את זה. בסדר?‬
‫מה היו תפקידייך שם?‬
‫הייתי יועצת, אמרתי לך.‬
‫ומה זה כלל?‬
‫עבדתי עם חיילים. בריאותם הנפשית.‬
‫באמת, אני לא זוכרת יותר מדי על זה, בסדר?‬
‫אני הייתי...‬
‫זה לא התאים לי. סיימנו?‬
‫מיס ברגמן,‬
‫אני פשוט מנסה להשיג מידע בסיסי על התכנית.‬
‫- לא התכוונתי להרגיז... - לא התרגזתי.‬
‫תוכלי לומר לי אם לקוחותייך היו שם‬
‫מרצונם החופשי או...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את לא יודעת?‬
‫יש לך תג?‬
‫יש לך תעודה מזהה?‬
‫יש לי כרטיס ביקור.‬
‫כפי שהסברתי, קיבלנו תלונה.‬
‫זה היה לפני ארבע שנים.‬
‫במהלך תקופתך שם, ובייחוד שאחד...‬
‫"אחד החיילים, הוא רוצה לעזוב,‬
‫"הוא רוצה ללכת הביתה, אבל לא מרשים לו".‬
‫שאלתי היא,‬
‫האם הגברים היו שם מרצונם החופשי...‬
‫עניתי לשאלה שלך. אני באמת חייבת להיכנס.‬
‫יש סיבה שאת מסרבת...‬
‫אני לא מסרבת. אני לא זוכרת.‬
‫את לא זוכרת כלום על העבודה שלך?‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫מה עם השם וולטר קרוז?‬
‫את זוכרת אותו?‬
‫לא.‬ כרת אותו?‬