Kom ind.
Hej. Er du Walter?
-Ja, hej. Heidi? -Ja.
Okay.
Det er pænt.
Det?
Ja.
Kan du lide fisk?
Ikke specielt. Det var her, da jeg kom.
Jeg har besluttet, at det er beroligende.
Jeg føler mig lidt beroliget.
Godt.
Sid ned.
Vi kan gå i gang, og hvis det er okay,
vil jeg gerne optage det til mit eget brug.
-Det er fint. -Godt.
Og...
Den er ny, og den er lidt forvirrende.
Undskyld.
Sådan.
Det er den 10. april 2018, dette er Heidi Bergman,
jeg sidder her med Homecoming-klienten Walter Cruz. Uge et, møde et.
AFSNIT ET OBLIGATORISK
Fru Trotter?
Hallo?
Ja. Drik noget kaffe.
AJ, vi har talt om det her.
Jeg har brug for din hjælp til en ting.
Jeg arbejder her. Vi narrer ikke folk...
Vi narrer ingen. Hvad ved det her narrer nogen?
-Alt. -Heidi.
Heidi, et tilfældigt spørgsmål,
ville du have det at vide, hvis du kunne fordoble eller tredoble din formue?
Lyder det som et nummer?
Man kan ikke tredoble ingenting, AJ.
-Forstår du? -Smut med dig.
Ved du, hvad du vil have?
-Nej, jeg... -Okay, tag dig bare god tid.
-Jeg kommer tilbage. -Undskyld, jeg er her ikke for at spise.
Heidi? Hedder du det?
Ja.
Heidi Bergman, ikke?
Jo, kender jeg dig?
Thomas Carrasco fra DODIG.
-Hvad? -Forsvarsministeriet,
generalinspektørens kontor?
Spørger du mig?
Nej, undskyld. Det er det.
Og du er Heidi Bergman?
Du var ansat på overgangsstøttecentret Homecoming?
Ja, for flere år siden.
-Hvor mange? -Hvor mange hvad?
For hvor mange år siden arbejdede du hos Homecoming?
Det ved jeg ikke, måske fire. Hvad handler det her om?
Vi har modtaget en klage over programmet,
og du står som administrator, så...
Jeg er ikke...
De soldater, du behandlede der,
hvordan...
Kan du ikke gå udenfor,
så tager jeg en pause og kommer og taler med dig.
-Okay. Nu? -Ja, jeg...
-Jeg møder dig derude. -Lige udenfor døren.
-Jeg møder dig der, lige udenfor. -Ja.
-Døren. -Lige udenfor.
Okay. Walter Cruz, 26 år, udsendt tre gange.
-Hvornår kom du hertil, i fredags? -Ja.
Vidunderligt. Så skal jeg læse den her velkomsthilsen for dig.
Og jeg advarer dig, den er meget, meget kedelig.
-Okay. -Okay.
"Velkommen, Walter Cruz, til overgangsstøttecentret Homecoming.
Lad mig først takke dig
på vegne af præsidenten og en taknemmelig nation
for din værdifulde tjeneste.
Vi takker dig for at sørge for vores sikkerhed."
Det er plat, det ved jeg.
Nej. Det er fint.
"Mit navn er Heidi Bergman,
og jeg er din sagsbehandler i genintegreringsprocessen.
Vores center er et sikkert sted,
hvor du kan få rede på din militære oplevelse
og blive bekendt med det civile liv igen
i et overvåget miljø."
Hvilket bare betyder at få dig på plads, nu hvor du er tilbage.
Med hensyn til karriere, helbred...
Dybest set arbejder jeg for dig.
-Okay. -Så de eneste...
Jeg vil ikke sige "obligatoriske," men...
Men obligatoriske.
Ja, det er de vel.
De eneste obligatoriske elementer er gruppemåltiderne i cafeteriet,
workshopperne, som du vil høre om,
og disse møder med mig. Som forhåbentlig ikke bliver for slemme.
Det lyder godt.
Jeg vil gerne rette mig efter det hele.
"Rette dig efter det?"
Nej, jeg ved godt, hvorfor jeg er her.
De andre kom bare hjem
og var oppe og køre og kastede sig ud i det hele, og så...
Og så fik de problemer.
Jeg vil ikke ende som dem. Men jeg er ivrig.
Ivrig efter hvad?
Bare et liv.
Et travlt, rent liv.
Jeg vil ikke forurene tingene her med mine problemer,
min stress eller noget, så...
...jeg...
Jeg vil bare lægge det hele bag mig.
Jeg forstår.
Og du er med på, at din deltagelse
i Homecoming-programmet er frivillig og uden tvang?
Du skal bare anerkende det verbalt.
Ja. Ja, det gør jeg.
Dette er Heidi Bergman sammen med Walter Cruz.
Jeg ser ingen forhindringer i at godkende Cruz
til placering i en undergruppe og begynde hans...
-Hej, Colin? -Heidi?
Forbindelsen er skidt. Er du der?
-Jeg er her. Kan du høre mig? -Ja.
Ja, men jeg kan kun lige akkurat høre dig.
Kan jeg hjælpe med noget?
Pis, hvad ville jeg spørge om?
Nej, det er helt væk nu. Hvad ville jeg...
-Lort. -Nå, jeg er i det nye laboratorium.
Hvordan ser det ud derovre?
Alt er i gang.
Vi får en vedvarende forsyning nu.
Det er godt.
Du kan bare fokusere på at arbejde med mændene.
Og det er den samme medicin? Der er ingen ændringer i...
Heidi, lad det ikke slippe ud i centret, okay?
Nu hvor mændene er flyttet ind, bør vi være diskrete.
-Ja, okay. -Hvordan går det der?
-Altså... -Ja, jeg ved det,
en kontorbygning er ikke det mest ideelle kliniske miljø.
Nej, det er fint. Personalet har været hjælpsomt.
Og vi har fået alle kontortingene af vejen...
Og indretningen, Heidi? Stemningen?
-Det skulle være moderne, men maskulint. -Ja.
-Hvordan ser det ud? -Det ser godt ud, ja.
Indretningsarkitekten har gjort det godt.
Okay, perfekt.
Vi får mere professionelle omgivelser,
så snart vi får resultater.
Faktisk lader fyrene ikke til at have noget imod det. Og...
Okay, men du forstår vigtigheden, ikke?
-Vi har brug for data, det er nøglen. -Selvfølgelig.
Vi har præsentationen i forsvarsministeriet om seks uger.
Vi må have alt klart da. Forstået?
-Forstået. -Okay.
Hvor hurtigt tror du, du har det til mig?
Har hvad?
Dataene, Heidi! Du presser på for det, ikke?
Absolut, ja. Og jeg tror, at vi ser...
For vi må have kirurgisk præcision her.
-Alt, hvad de husker. -Ja.
Vi må virkelig gå i detaljer.
Absolut. Jeg...
Hvis du kan give mig et øjeblik.
Jeg har faktisk lige haft et session med Walter Cruz,
han er en god kandidat. Virkelig ivrig efter...
Nej, Heidi, jeg har ikke lang tid.
Jeg skal være i lufthavnen om 32 minutter.
Jeg skynder mig.
Jeg tænkte bare med hensyn til detaljer, som du sagde,
og målrettethed, at vi kunne anvende en mere holistisk fremgangsmåde
i de første stadier af behandlingen.
"Holistisk"?
Jeg føler bare, vi kaster dem ud i processen
uden at udvikle en relation, og jeg...
Ja. Okay, Heidi? Jeg stopper dig der.
Okay.
Hvad vi søger her, Heidi, er information.
Ikke en relation, ikke venskab.
Hvad de end holder fast i, er det, vi skal vide.
Det forstår jeg. Bare... Hvad angår...
Okay, baseret på, hvad du lige sagde, forstår du det ikke.
Så du må lave en kovending her, okay?
Ja, okay.
Jeg tænkte bare på...
-Hvad angår at forbedre dataene. -Hvis jeg går til forsvarsministeriet
og siger ting som "holistisk"... Du ved, hvad de...
Nej, jeg ved ikke engang, hvad de ville gøre.
Vi har brug for et rigtigt bevis på konceptet her,
en masse data til de bevillingsansvarlige,
så de lukker munden og holder op med at undvige
og åbner for godkendelsesprocessen.
Det er vores mål. Forstået?
-Forstået, ja. -Du er skøn, Heidi.
Jeg mener det, det er fantastisk arbejde.
Jeg må bare have den aggressive og konstante fokus fra dig,
så klarer vi den. Okay?
Okay, i orden. Tak, Colin.
Jeg smutter ud til lufthavnen. Det er en flyvetur på 22 timer.
Okay, hav en god tur.
Venner, hvad helvede var alt det her?
-Vi kan ikke have det lort på gulvet. -Er det alt, Colin? Jeg...
Jeg kommer for sent hjem.
Det skal til Amerika, okay?
Du ved, USA?
-Så det skal være rent. -Colin, snakker du til mig?
Det skal være et sterilt center, okay?
Sterilt. Rent.
-Hvordan fanden siger man "steril" på... -Okay, jeg lægger på, og...
Vent, Heidi, vent!
-Jeg husker, hvad jeg ville spørge om. -Godt.
Har vi tjekket afryddernes baggrunde?
Hvis baggrunde?
Afrydderne. Har vi tjekket afryddernes baggrunde?
De ansatte i cafeteriet.
Jeg indså ikke, at det var en del af mit job...
Hvad? Selvfølgelig er det en del...
Okay, hør, Heidi,
vi må være ekstremt grundige med madservicen.
Du er min leder, okay?
-Absolut. -Fantastisk!
Så du må undersøge det i aften, okay?
Afryddere, madleverandører, hvad som helst.
Baggrundstjek, grundige analyser, okay?
Alt skal være perfekt, forstået?
Okay, jeg er på sagen. Straks.
Okay, godt. Jeg er nødt til at gå.
Heidi? Du gør det sgu godt. Op ned næven.
SOLSKINSSTATEN
-Hej. -Hej! Jeg er her.
-Der er noget, der dufter. -Det er cacio e pepe.
Dejligt. Okay, jeg har lige lidt arbejde at gøre færdig ovenpå.
Jeg kommer tilbage.
Det smager godt, tak.
Det er lidt koldt nu, men...
Undskyld. Jeg var ovenpå meget længere, end jeg forventede.
Jeg skulle bare tjekke nogle ting for Colin.
-Han går i detaljer, hva'? -Nej, han...
Colin har travlt. Vi har meget at gennemgå.
Okay. Men du er her nu.
Hvad har du lavet i dag?
Jeg endte faktisk med at gå en fantastisk tur.
Ud til den lille flyveplads.
På den anden side af motorvejen? Den er otte kilometer væk.
-Er den? -Ja. Gik du dertil?
Ja. Det gjorde jeg vel.
Nå, men der stod et jetfly på landingsbanen.
Og piloten lænede sig op mod flyet,
og han havde sin avis og kaffe.
Og jeg tænkte: "Gad vide, om jeg kunne det."
Hvad?
Leve sådan. Flyve alle mulige steder hen og så komme tilbage.
Her er smukt.
-Så vi begyndte at snakke. -Hvem?
-Altså... -Dig og piloten?
Ja, og han sagde, at der er en flyveskole
ikke så langt herfra.
Anthony,
jeg værdsætter virkelig, at du tog med og hjalp mig med flytningen.
-Det gør jeg. -Vent.
Før vi begynder at tale sådan her...
Du har hele dit liv at tage tilbage til.
-Har jeg? Virkelig? -Ja, og dit job...
Hos Keebler? Jeg hader det job.
-Okay... -Vent, Heidi...
-Vi har været sammen i næsten et år nu. -Et år?
Ja, vi begyndte at sms'e i august. Så det er...
-Ja, okay. -Ja. Ti måneder. Men...
Og jeg ved, du sagde, at du ville holde det enkelt.
-Det ville jeg. Det vil jeg. -Jeg er med.
Men sandheden er, at du inspirerer mig.
Efter alle de tyvstarter
kom du væk fra den by og fandt et kald.
Du hjælper dem. Og det sker endelig for dig.
Jeg inspirerer dig til...
-Undskyld? Jeg... -Hvad inspirerer jeg dig til?
Bare til at begynde på ny.
Du ved.
Lægge fortiden bag mig. Som du gør. Bare sammen.
Har du haft en lederstilling før?
-Ja. -Godt, det er godt.
Og du har intet imod at arbejde om aftenen?
-Aftenen? Nej. Det kan jeg godt. -Okay.
Du lader ikke til at have meget erfaring på det her felt.
-Er det sandt? -Ja.
Men jeg lærer virkelig hurtigt.
Okay, det lyder godt.
Okay, det burde være nok.
Mange tak, fordi du kom, vi giver dig snart besked.
Tak.
Det var godt. Det var rigtig, rigtig godt.
Det var vidunderligt. Jeg syntes om den del,
hvor du spurgte om min erfaring med at arbejde i forretningen,
for en jobsamtale er en samtale,
dybest set, ikke? Det går begge veje.
Det var rigtig, rigtig godt. Mange tak.
-Okay. -Godt arbejde.
-Godt arbejde, mand. -Takker.
Den sad sgu lige i skabet.
Jeg tror, at du er souschef om et par år.
Og et par derefter...
Viceregionsleder.
Lad os se. Hvad med Rainey?
Ja, Rainey.
Okay, du er på fjerde uge, ikke?
-Jo. -Okay.
Så om en måned kunne det her være virkelighed.
Et job i en skobutik?
Hvad du end vælger, kan det være god træning, okay?
Så lad os begynde.
-Godt! Velkommen. Hej. -Hej.
Det er min skobutik. Jeg ejer den.
Alt det her?
Må jeg se dit CV? Tak.
Jeg kan se, at du har været i militæret.
-Ja. -Det er godt.
Det er vi glade for. Hvad har du lært i militæret,
som du kan bruge i dit arbejde her i skobutikken?
Ikke så meget, for at være ærlig.
Okay, men bare prøv, okay?
Det var en skide ørken. Der var ikke så mange skobutikker.
Okay, men jeg husker, at i sidste uge talte du
om kommunikation mellem holdets medlemmer.
Og hvor vigtigt det er for jer, ikke?
Gjorde jeg?
Rainey, føj mig bare lidt. Okay? Vær nu rar.
Jeg ved ikke, sko...
Man skal finde den rette størrelse, ellers kan man få betændelse.
Okay, det er godt. Der har du fat i noget.
Kan du fortælle mig mere om det?
Jeg havde et par støvler.
De var for små, og jeg var doven
-eller stædig eller noget... -Doven og stædig.
Du har hele pakken.
Hvad fanden sagde du?
Tænk ikke på det. Luk det ude. Tænk ikke på det.
Bare bliv her, lad os blive i skobutikken.
Rainey?
Okay? Hvad sagde du? Tal om betændelsen, okay?
Ja, jeg blev bare ved med at gå i dem,
og med tiden gik huden af spidsen af min storetå.
Og så kom der svamp, og tåen blev betændt...
Og da jeg endelig fik nogen til at kigge på den, sagde de:
"Hvad fanden er der galt med dig? Du mistede næsten din tå."
Så, jo... Sko.
Okay, det var interessant.
Ja, personlige anekdoter er altid...
Men jeg føler bare, at i et miljø som det her...
Jeg forstår godt, hvad vi prøver på. Det er unødvendigt.
-Hvad er ikke nødvendigt? -Det her. Jeg har et job.
Har du et job?
Rainey, vi talte om, hvad du skulle nu.
-Dit næste kapitel. -Mit næste kapitel?
Hele min skide bog er derovre, okay, Craig?
Det er bare en øvelse for at hjælpe dig...
Jeg forstår godt, hvad det er, og det er latterligt.
-Hvad er latterligt? -Det her, mand. Dig.
Slap af, Rainey.
Okay, slap af!
Pis.
Lad os lige trække vejret.
Og så trak min ven Shrier mig væk.
Hvad skete der så?
Ingenting.
Terapeuten sendte os tilbage til værelserne og bad han mig komme her.
Hvordan har du det med det?
Med hvad?
Med det, der lige skete.
Jeg skammer mig vel.
Hvorfor?
Fordi jeg mistede kontrollen. Over mig selv.
-Men han slog dig. -Nej, han gjorde ikke.
Det gjorde han.
Det står der her.
"Cruz konfronterede Rainey,
-"der slog Cruz i..." -Ja, det ved jeg, men...
Det føles bare ikke som mig at reagere på den måde.
Og det bekymrer dig?
Ja. Det gør det.
Du ved,
Rainey døjer tydeligvis med sit eget lort,
så det kom bare skævt ud for ham.
Det sker for os alle sommetider. Også for mig.
Hvordan sker det for dig?
På forskellige måder.
Giv mig et eksempel.
For det meste ser jeg billeder,
ting, jeg kunne gøre ved mig selv.
Det er bare anspændelse.
Helt sikkert.
Okay, her er et eksempel.
Jeg ville ikke gøre det rigtigt, men...
Der er et skrivebord på mit værelse.
Det er af træ, og det har skarpe hjørner.
Og da jeg kom hertil, jeg ved ikke hvorfor,
forestillede jeg mig selv sidde i en stol
og læne mig helt tilbage
og slå min pande ned i hjørnet af bordet.
Bare virkelig slå til lige her.
Men...
...det var ekstremt.
Det sker ikke altid sådan.
Hvor ofte, tror du?
Undskyld, der er en fugl.
Han holder op om lidt.
Det er utroligt.
Nej, det driver mig til vanvid.
Han er en beskyttet art. Og vi må ikke røre ham.
Jeg kan ordne ham, hvis du vil.
-Ville du gøre det? -Intet problem.
I nattens mulm og mørke. Fuld camouflage.
Han ville vågne i Everglades. Alle vinder.
Det ville jeg meget gerne gøre.
Så ville jeg stå i evig gæld til dig.
Se?
Væk.
Død med mine tanker.
Tak.
Hvad med at sove?
Har du svært ved det?
Ja, lidt.
Mareridt, den slags.
Det er meget normalt.
Vi kan se, om en af fyrene vil have en bofælle et par nætter.
Hvad mener du?
Nogle af fyrene, når de kommer hertil,
og de har et værelse for sig selv, de er adskilt fra deres enhed,
så er der bare lidt for stille.
Så vi kan spørge os for.
Okay, måske.
Måske Shrier?
Ja, det ville være okay. Er det tilladt?
Selvfølgelig.
Vi er her for at hjælpe dig med overgangen.
Hvad der end understøtter det, er det, vi gør.
Jeg har to minutter.
-Tak for dit samarbejde. -Kan du gå lidt væk fra døren?
-Okay. -Tak.
Nå?
Ja, så du arbejdede hos Homecoming, på centret i Tampa?
Ja, for flere år siden. Det sagde jeg. Hvad handler det her om?
Min afdeling undersøger klager.
Og jeg følger op på visse anklager...
-Mod mig? -Det...
-Nej. -Okay, så...
Men du var administrator der, ikke?
Jeg var terapeut.
Terapeut, okay.
Og hvorfor forlod du arbejdet?
Jeg sagde op.
Hvorfor?
Min mor kom til skade.
Og jeg måtte tage hjem og tage mig af hende.
Så du sagde dit job i Tampa op, fordi din mor kom til skade.
Og nu arbejder du her på den her restaurant?
Det er, hvad jeg kunne få.
-Jeg måtte hjem og... -Fordi din mor var kommet til skade.
Ja.
Og er din nuværende arbejdsgiver klar over...
-Hvad har det med noget at gøre? -Jeg...
-Du ville ikke tale indenfor, og... -Hey!
Ja.
-Er du okay? -Ja.
-Virkelig?
Ja, jeg er tilbage om et øjeblik.
-Okay. -Tak.
Det er lidt pinligt, okay?
Jeg havde en karriere, og så måtte jeg komme tilbage.
Og nu laver jeg det her. Okay?
Hvad var dine pligter der?
Jeg var terapeut, sagde jeg jo.
Og hvad indebar det?
Jeg arbejdede med soldater. Deres psykiske helbred.
Jeg husker ikke så meget om det, okay?
Jeg...
Det passede ikke godt til mig. Er vi færdige?
Frk. Bergman,
jeg prøver blot at få noget grundlæggende information om programmet.
-Det er ikke min hensigt at ophidse... -Jeg er ikke ophidset.
Kan du sige, om dine klienter var der
på frivillig basis, eller...
Det ved jeg ikke.
Ved du det ikke?
Har du et skilt?
Har du en slags legitimation?
Jeg har et visitkort.
Som jeg forklarede, har vi modtaget en klage.
Det var for fire år siden.
I løbet af din tid der, og specifikt den...
"En af soldaterne vil væk.
Han vil hjem, men de giver ham ikke lov."
Mit spørgsmål er,
var mændene der frivilligt...
Jeg har besvaret dit spørgsmål. Jeg må ind igen.
Er der en grund til, at du nægter...
Jeg nægter ikke. Jeg kan ikke huske det.
Kan du ikke huske noget om dit arbejde?
Jeg har allerede fortalt dig det.
Hvad med navnet Walter Cruz?
Kan du huske ham?
Nej. u huske ham?