Mindörökké
Oscar?
Mi történt?
Elájultál.
Kihoztalak ide, közel az óceánhoz.
Kicsit olyan, mint a szökőkút.
Istenem!
Annyira fáradt voltam.
Nem is emlékszem.
Berohantál a bulinkba, mint egy őrült,
és ronda dolgokat mondtál rám.
Például?
Hogy családromboló vagyok.
Meg hogy önző vagyok, gonosz,
és egy pozőr.
Hát...
Remek. Mert tényleg ezt gondolom rólad. Örülök, hogy kimondtam őket.
Micsoda?
-Komolyan mondod? -Igen.
Kegyetlen dolgot tettél velem.
Elszöktél valaki mással.
Egyébként ezzel mi is a helyzet?
-Leszbikus lettél? -Nem.
Mármint...
Kase és én nagyon mélyen megértjük egymást.
Nem is szexeltek?
Nem. De tudod, mit?
Még ha szexelnénk is, attól se lennék leszbi.
Ez egy spektrum.
Fogd be!
Nem, nem fogom be.
Nem volt könnyű döntés.
Tudod, milyen nehéz volt elmenni?
Nem tudom,
mert egy szót se szóltál!
Akárhányszor próbáltam beszélni róla,
kikerülted a témát.
Ez nem igaz.
Amikor életben voltunk, is ez volt, és utána még rosszabb lett.
-Nem is! -Most is ezt csinálod!
-Nem igaz. -Istenem!
Ennek semmi értelme.
Akkor minek jöttél el ide?
Csak hogy elmondd, egy szar vagyok?
Igen.
És sosem érdekelt a húgod.
Kathy vagy Stephanie?
Persze, hogy Kathy!
Stephanie-t mindenki imádja.
Végeztünk?
Kiadtad magadból az összes gyerekes hülyeséget?
Éppenséggel nem.
Szeretnék elválni.
Te most viccelsz?
Halottak vagyunk, Oscar!
Én, Oscar Hoffmann...
Istenem!
ezúton kijelentem, hogy elválok June Hoffmanntól,
mert érzelmileg elhanyagolt és bántalmazott.
Idióta vagy!
Csak csináld!
És akkor megvagyunk? Rendben!
Én, June Hoffmann, ezúton kijelentem, hogy elválok,
mert a férjem egy gyerekes pöcs.
Az enyém hivatalosabb volt.
Akkor ennyi!
Hivatalosan is.
Hivatalosan bizony.
Visszamegyek Riverside-ba.
Ahol rendes emberek vannak.
Szóval...
Viszlát mindörökké!
Viszlát.
Jézusom!
Mi folyik itt?
A Megtisztulás.
Az meg mi?
Évente egyszer mindent kiviszünk a partra,
egy máglyába rakjuk, és elégetjük.
Faszom!
És miért?
Emlékeztetőül, hogy mindent elfelejtsünk.
Micsoda?
A korábban oly állandó tárgyak immár kérészéletűek számunkra.
Immáron ők mennek, és mi élünk örökké.
Milyen ironikus, nem?
És biztos, hogy elég jól néz ki a máglya.
June, néha butaságokat mondasz, de élvezem őket.
Micsoda egy ajándék ez. Értékeld!
Köszönöm!
Értékelni fogom.
A picsába!
Én elhúzok innen, csináljatok, amit akartok!
Kicsit irigykedem, hogy elváltatok.
-Tényleg? -Igen.
És még mindig jó döntésnek érzed?
Igen.
Úgy érzem, mintha leszakadt volna rólam egy súly.
Nagyon jól vagyok.
Én is!
Csodás ez a parti.
Eddig ez életem legjobb partija.
Én nem tudom.
Egyszer voltam egy bár micvón.
ahol kajahegyek voltak.
Hazaindulok.
Tényleg?
Igen, fáradt vagyok.
Ha mi is lehetünk másnaposak, beszoptam.
Nem bánod, ha maradok?
Maradj csak nyugodtan!
-Szia! -Szia!
Üdv mindenkinek! Tudom, hogy eddig is rengeteg csodás számot hallottunk,
de most következzék a dal, ami szerintem
minden idők legjobbja!
Két, há!
Sziasztok!
Tessék. Ne szúrd el!
Látlak, Oscar! Gyere ide!
Nem én vagyok!
Valaki más vagyok!
Nem fogsz elmenekülni! Rossz a térded.
Mit keresel még itt? Azt mondtad, elmész.
El akartam menni, de nem tudtam.
Hogyhogy nem tudtál?
Mit keresek? Hová megyünk?
Csak várj!
Hogy van Kase?
Jól van.
Szoktatok pólókat cserélni?
Nem, vannak saját ruháink.
Pedig jogos kérdés, nagyjából egy méret vagytok.
Fogd már be!
-Sziasztok! -Baszki!
Jézusom!
Hová mentek?
Sehová.
Ez nem igaz.
Én sehová sem megyek. Ő visszamegy Riverside-ba.
Nem hiszem.
Ezt már ismerem.
Lefutottuk már.
Hogy érted?
Nem tudom, mit akar, Uram,
de ez a volt férjem,
és el kell tűnnie az életemből.
Sajnos ez lehetetlen.
Minden út Oceanside-ba vezet.
Már találkoztunk.
Úgy érzem, a múltkor is ezt mondta.
Neked is ezt mondta?
-Szerintem igen. -Aha.
Kérem, Uram! Ígérem, hogy senkinek se szólok, rendben?
Mélyen hallgatni fogok.
De meg kell értenie, milyen hülye helyzet ez!
-Igen. -Bizony.
Nem jó barátokként váltunk el.
Érzelmileg megcsalt.
Igen.
Meg kell értenie!
Volt már valaha is házas?
Elvált?
Minden út Oceanside-ba vezet.
-Értem. -Megmondtam.
-Mondtam neki. -Igen.
De nem akarta elhinni, ezért elhoztam.
Igaza volt.
Tudja, milyen ez, nem?
Ezek a feleségek...
Mármint, ha házas.
Inkább ilyen agglegénynek tűnik nekem...
Fene tudja.
Rendben.
Amúgy mi van abban a táskában?
Ezen gondolkodtam.
-Csak papírok? -Menjünk!
Igazad van.
-Azért köszönjük. -Nem.
Ez vagyok én.
Micsoda?
Itt laksz?
Mi mást tehetnék?
Nem akarok a közeledben lenni.
És akkor? Itt maradsz örökre?
Biztos, hogy nem.
Van egy tervem. Hadd mutassak valamit!
Ott is van.
Mit kéne lássak?
Egy csónakot.
Ez nem csónak, hanem három fadarab.
Még nincs kész, de dolgozom rajta.
Azt mondta, minden út Oceanside-ba vezet.
A tengerről semmit se mondott.
Tudsz csónakot építeni?
Gyerekként sok makettem volt.
Istenem...
A logika ugyanaz, csak nagyobb.
Jézusom!
Meg tudom csinálni.
Csak némi alapanyag kéne még.
Például?
Egy kés.
Egy vitorla.
Némi kötél.
Sok minden jól jönne. Ez még csak három farönk.
Nem segítenél?
Miért segítenék neked?
Szeretnéd, hogy elmenjek?
Ha lopakodnom kell, sokkal tovább tart.
Nem tudom.
Ugyan már! Nem is kell látnunk egymást.
Van egy lapos szikla a kanyar mögött.
Nem lehet eltéveszteni. Csak hagyd ott a cuccokat.
-Oké. Rendben, segítek! -Szuper!
De csak mert nem akarom, hogy zavarj,
amikor épp egy csúcs szuper koncertet adok a barátaimnak.
Nem volt szuper.
Fogd be! Az volt.
Rosszul vettél levegőt.
-Szia! -Jó reggelt!
Most értél haza?
Igen, elakadtam.
Mindjárt jövök.
Oké!
Látlak!
Még itt vagy?
Azt hinném, elég nyilvánvaló, hogy igen.
Csak az időt ellenőriztem.
Építettem egy napórát.
2 és 7 óra között van.
Délelőtt 11 van.
A felhők hibája.
Hoztam neked egy lepedőt.
Nem elég nagy.
Talán orrvitorlának elég, de fővitorlának nem.
Elnézést a csalódásért, admirális.
Hogy áll a csónak?
Azta!
Egész jól haladtál vele.
Meglepőnek találod?
Nem.
Úgy hangzott, mintha meglepne.
Az intonációd.
Istenem, meg akartalak dicsérni, Oscar!
Még mindig elég szarul néz ki, oké?
Na így most jobb?
Csak azt mondom, hogy nekem volt igazam.
Mondtam, képes vagyok rá!
Csak kicsit hát kellett gondolnom, és megtettem.
Értem. Remek!
Még valami, Oscar!
Mivel soha többé nem látjuk egymást,
"hátgondolni",
hanem "átgondolni".
Micsoda?
Mindig háttal mondod.
Nem hát, hanem át. Mert közben fejben eljutsz A-ból B-be.
A "hátgondolni"-nak semmi értelme.
Pedig hallottam így.
Igen, amikor te mondtad,
mert egyébként mindenki "át"-tal mondja.
Át, átgondolni, átérni...
Át, keresztül, átgondolni.
Átgondoltam, te átgondoltad...
Oké, igazad van.
Szuper!
Akkor ezt megbeszéltük.
Igyekezz a csónakkal!
Most lesz ez a Megtisztulás,
mind ott leszünk.
Remek időpont szökni.
Megtisztulás?
Ez valami...
Etnikai tisztogatás?
Nem, hanem...
egy rakat tűz a parton, táncolás, meg ilyesmi.
Nem népirtás.
Hála Istennek!
Rendben, kész leszek!
És vége az egésznek.
Igen.
-Szuper. -Remek.
Oké
Itt a sonkád.
Nem tudom, mire kell. Útravalónak?
Mi? Kalapácsot írtam!
Istenem!
A sirályok elcseszték a végét.
Tudod, milyen nehéz volt, Oscar?
Hát, itt van. Akkor már megkóstolom.
Hajrá!
Nem kérsz?
Ha már elcipeltem idáig...
Nincsenek evőeszközeim, szóval kézzel kell.
Semmi gond.
Nem is rossz.
A tiéd mennyire homokos?
-Nagyon. -Az enyém is.
De nem egyszerű a strandon.
Mármint a strandon enni.
Komoly probléma.
Mármint,
ha kézzel eszel, homokos lesz.
Ha hozol evőeszközöket,
akkor cipelheted magaddal.
Azon gondolkodom,
mi lehet a legjobb strandkaja.
Tölcséres fagyi?
Meleg van, és megolvad.
Amint elkezded enni, indul is a versenyfutás az idővel.
Próbálod lenyalni a peremét, hogy ne folyjon le.
Nem is nasi, hanem egy időzített bomba.
Jogos. Igazad van.
És a churros?
Hordozható, finom, és szénhidrát,
ami energiát ad úszni.
Megőrültél?
A churrost borító anyag pont úgy néz ki, mint a homok!
Homok, vagy fahéjas cukor?
És mindkettőt megeszed...
Rendben, zsenikém, te mire szavazol?
Én csak le akarom fikázni az ötleteid.
Rendben.
Várj!
A tökéletes strandkaja...
A csirkeszárny!
Sok szósz, ragadós, és nagyon csíp, ami megy a meleghez,
és amikor végeztél,
tele vagy, és ott állsz egy rakat csonttal.
És hasmenésed is lesz.
Ami a strandon nyilván kellemes.
Tudod, úgy érzem,
hogy ennék most csirkeszárnyat.
Bizony. Én is.
Bár szárny lennél, Sonkeszkám...
Bocsi, tesó.
Minek nevezett az imént?
Ez hallatlan!
Elküldött a kurva anyádba.
Te miből is vagy?
Milyen alkatrész voltál?
Sonkeszkám?
Csülök voltál?
Most meg kussolsz.
Elszállt az a nagy önbizalom?
Hova lett az arcod?
Rendben. Értem én.
Mit csinálsz?
Szia! Nem is hallottalak.
Szia!
Azt hittem, elmentél.
Nem tudtam.
Az öreg fazon nem engedte.
Akkor mit enyelegtek itt ketten?
Most ültünk le először beszélgetni,
és csak dumálgattunk.
Nekem nem úgy tűnt.
Tudod, mit? Ehhez már túl halott vagyok.
Csináljatok, amit akartok!
Semmi sincs.
Végeztünk egymással.
Ezt nézd!
Hát nem hihetetlen?
Eszméletlen.
Szia!
Hoztam neked egy kalapácsot.
Szuper.
Nézzük, jobb-e, mint a kőkalapácsom.
És igen.
Határozottan.
Jó ötlet volt kérni egyet.
Rendben, akkor ennyi.
Kész is van.
Tényleg elmész?
Igen.
Holnap hajnalban, amikor jön a dagály.
Tudod, hogy az óceán óriási, nem?
Nézd, mekkora, baszki!
Igen, tudom.
De meg tudom csinálni.
Megépítettem ezt a csónakot botokból és szemétből.
Eljöttem ide anélkül, hogy szlopáltam volna.
Tudod, azt hiszem, kicsit alulbecsültelek,
amióta csak ismerlek.
Ez lehet, hogy igaz.
Őszintén szólva lehet, hogy azért, mert remek kifogás voltál.
Hogy érted?
Néha téged hibáztattalak, hogy akadályozod az,
hogy egy új, eszméletlenül jó fej
verziómmá válhassak.
De sosem váltam volna azzá...
Emlékszel arra a fantasztikus új állásra, amit a halálod után kaptam?
Igen.
Az az igazság,
hogy az interjú előtt annyira kiakadtam, hogy elmenekültem.
Csak azért kaptam meg,
mert letartóztattak mindenkit, aki ott dolgozott,
és csak én maradtam.
Az a hely bűzlött.
Nem te voltál a gond.
Hanem én.
Csak egyszerűbb volt rád fogni.
És ezt sajnálom.
Kedves tőled, hogy ezeket mondod,
de pár dologban jogosan hibáztattál.
Nem voltam könnyű eset.
Sokszor tudtam, hogy nem voltál boldog,
és sokszor én nem voltam az,
de mindig féltem beszélni róla veled.
Miért?
Nem tudom.
Talán valahol mélyen
attól féltem, ha beszélnénk a problémáinkról,
rájönnél, hogy sokkal jobb parti vagy nálam.
Tényleg? Ennyi idő után is?
Igen. Tudom, hogy hülyén hangzik...
És rosszabbá tettem mindent, és eltoltalak magamtól.
És most itt vagyunk.
Szóval én is sajnálom.
Köszönöm!
Szívesen.
Rendben.
Hát akkor...
Ég veled!
Szia!
Oscar!
Ez volt életünk első őszinte beszélgetése.
Kár, hogy eddig vártunk vele.
Igen.
Hol voltál?
Még vinnem kellett valamit Oscarnak.
Reggel megy el.
Gyertek ide, mindenki!
Eljött az idő!
Elkezdődött a Megtisztulás!
Hát itt vagy.
Kell egy kis szünet.
Gregory meggyújtotta az arcom.
-Micsoda? -Bizony.
-Azt is lehet? -Aha.
Azta! Milyen érzés?
Semmi extra. Kb. mint thai kaját enni.
A thai helyeken sosem tudtam, mit egyek.
A saláta helyett
valahogy mindig iszonyat csípős húst kaptam.
Bizony.
Te nem kezdtél elfelejteni dolgokat?
De, kicsit igen.
Én is.
Ez elég durva,
de nem emlékszem már, hol is dolgoztam...
Biztos, hogy mondtad,
de annyira unalmas volt, hogy elfelejtettem.
Helyes.
Nem is kár érte, nem?
Örülök, hogy eljöttünk.
Szia!
-Szia! -Szia!
Kase, kéne valaki, aki felgyújt,
és szeretném, hogy valaki olyan legyen, akit szeretek.
Szívesen!
-Mindjárt jövök. -Oké.
Imádok halottnak lenni.
Banán!
Micsoda?
A banán az!
Az ideális strandkaja!
Tudod kézzel enni,
édes, de egészséges.
Nem túl nehéz.
És a legjobb,
hogy saját csomagolása van, ami védi a homoktól.
Ami természetesen lebomlik, tehát eldobható!
Pontosan.
A banán a befutó.
Szeretlek!
Én is szeretlek!
Sajnálom, Oscar!
Semmi gond. Itt vagy, és csak ez számít.
És akkor most?
Visszamenjünk Oceanside-ba?
Nem, Isten ments.
Megpróbálhatnánk megint Riverside-ot. Hátha.
-Ne visszafelé menjünk! -Rendben.
Hanem előre.
Van egy csónakunk.
Jaj, ne!
A rosseb egye meg!
Ne!
Annyit dolgoztam rajta!
Semmi gond.
Legalább pofás volt.
Köszi!
És most?
Van egy ötletem.
Bízol bennem?
Persze.
Mindörökké
Kreatívfelelős Hegyi Júlia dben.