For evigt
Oscar?
Hvad skete der?
Du besvimede.
Du har været bevidstløs længe. Jeg tog dig med til havet.
Det er lidt ligesom springvandet.
Gud.
Jeg var så træt.
Jeg kan ikke engang huske det.
Du stormede ind til vores fest som en galning
og sagde en masse onde ting til mig.
Såsom?
Du sagde, at jeg var en ægteskabsbryder.
Du sagde også, at jeg var egoistisk og ond
og falsk.
Altså...
Skønt. For jeg mener de ting, og jeg er glad for, at jeg sagde dem.
Hvad?
-Mener du det? -Ja.
Du gjorde noget ondt og forfærdeligt ved mig.
Du stak af med en anden.
Og hvad foregår der der?
-Er du lesbisk nu? -Nej.
Jeg mener...
Kase og jeg har bare en dyb forståelse for hinanden.
Så du går ikke i seng med hende?
Nej. Men ved du hvad?
Selvom jeg gjorde, ville det ikke nødvendigvis gøre mig homoseksuel.
Seksualitet er et spektrum.
Hold din kæft.
Nej, jeg vil ikke holde kæft.
Det var ikke en let beslutning.
Ved du, hvor svært det var for mig at gå?
Nej. Det gør jeg ikke,
for du kom ikke og talte med mig om det som en voksen.
Hver gang jeg prøvede at tale med dig om det,
undgik du samtalen.
Det er ikke sandt.
Det var det altid, da vi var i live, og det blev kun værre, efter vi døde.
-Det er ikke sandt. -Du gør det lige nu.
-Uenig. -Gud.
Det her er meningsløst.
Så det er det, du kom helt hertil for at sige?
Kom du helt hertil for at sige, at jeg er et skidt menneske?
Ja.
Og jeg har aldrig brudt mig om din søster.
Kathy eller Stephanie?
Jeg taler selvfølgelig om Kathy!
Alle elsker Stephanie. Hun har den vidunderlige cupcake-butik.
Er vi færdige?
Har du fået alt dit barnlige lort ud?
Nu du nævner det, nej.
Jeg vil skilles.
Hvad? Laver du sjov?
Du ved godt, at vi er døde, ikke?
Jeg, Oscar Hoffman...
Åh gud!
...sværger herved at lade mig skille fra June Hoffman
grundet svigt og følelsesmæssig vold.
Det her er så dumt.
Bare gør det.
Og så er vi færdige? Skønt.
Jeg, June Hoffman, sværger herved at lade mig skille fra Oscar Hoffman
på basis af, at han er passiv-aggressiv nar.
Okay, min var mere juridisk.
Og så er det vel det.
Okay. Officielt.
Skønt. Officielt.
Jeg går tilbage til Riverside.
Okay, hvor folk er rare.
Så...
Farvel for evigt.
Farvel.
Jøsses!
Hvad foregår der her?
Vi forbereder os på Renselsen.
Hvad er det?
Én gang om året tager vi alle vores ejendele med ned på strande,
bygger et kæmpe bål og brænder dem.
Pis!
Hvorfor?
Det er et minde om, at vi altid bør glemme.
Hvad?
Gentande, der engang var så permanente, er nu flygtige for os.
Vi var som sommerfugle, og nu er de det.
Sikken ironi, ikke?
Og et bål på stranden ser nok fedt ud.
June, sommetider siger du dumme ting, men jeg nyder dem stadig.
Sikken gave. Værdsæt den.
Tak.
Jeg vil værdsætte den.
Lort!
Jeg går. I kan bare hygge eller noget.
Jeg er faktisk lidt jaloux over, at du blev skilt.
-Ja? -Ja.
Har du det okay med det?
Det har jeg faktisk.
Jeg sværger, at jeg føler, at en byrde er blevet løftet.
Jeg har det fantastisk.
Også mig!
Den her fest er fantastisk.
Jeg tror, det er den bedste fest, jeg har været til.
Det ved jeg nu ikke.
Jeg var engang inviteret til min nevøs bar mitzvah,
hvor temaet var "restauranter."
Jeg går hjem.
Virkelig?
Ja, jeg er træt.
Hvis døde får tømmermænd, er jeg på røven.
Har du noget imod, at jeg bliver?
Nej. Selvfølgelig ikke.
-Farvel. -Farvel.
Hej, alle sammen. Jeg ved, vi har hørt en masse fantastisk musik i aften,
men her er det, jeg anser som
den bedste sang nogensinde.
To, tre...
Hej Marisol! Gregory!
Her, færdiggør du den. Kvaj dig ikke.
Jeg kan godt se dig! Kom tilbage!
Det er ikke mig!
Jeg er en anden!
Du slipper ikke væk. Du har underlige fødder.
Hvad laver du stadig her? Du sagde, at du ville gå.
Jeg prøvede, men jeg kunne ikke.
Hvad mener du med, at du ikke kunne?
Hvad leder jeg efter? Hvor er vi på vej hen?
Bare vent.
Hvordan har Kase det?
Hun har det fint.
Deler I nogensinde trøjer?
Vi har vores eget tøj.
Det er ikke så sært et spørgsmål. I er nogenlunde samme størrelse.
Ved du hvad? Vi behøver ikke tale sammen.
-Hej. -Lort!
Jøsses!
Hvor er I på vej hen?
Ingen steder.
Det er ikke sandt.
Jeg skal ingen steder. Han er på vej tilbage til Riverside.
Det tror jeg ikke, at han er.
Vi har talt om det her.
Han og jeg har talt om det her.
Hvad mener du?
Jeg ved ikke, hvad der er med dig,
men det er min eksmand,
og han skal tilbage til Riverside, så han kan forsvinde fra mit liv.
Det er desværre umuligt.
Alle veje fører til Oceanside.
Vi har mødt hinanden før.
Det føler jeg, at du sagde til mig sidst.
Sagde han også det til dig?
-Det tror jeg, ja. -Ja.
Vær nu rar. Jeg fortæller ingen om Oceanside, okay?
Jeg tier bare stille, hvis det er det.
Men du må forstå. Det er en slem situation.
-Ja. -Okay.
Det er ikke den slags skilsmisse, hvor vi stadig er venner.
Hun havde en følelsesmæssig affære.
Det havde jeg.
Det må du kunne forstå, ikke?
Har du nogensinde været gift?
Skilt?
Alle veje fører til Oceanside.
-Okay. -Jeg sagde det.
-Jeg sagde det til hende. -Det gjorde han.
Men hun ville ikke tro på mig, så jeg måtte vise hende det.
Det er sandt.
Du ved, hvordan det er, ikke?
Det ved du godt, ikke? Koner.
Jeg mener, hvis du er gift.
Jeg mærker nærmere en ungkarlestemning...
Jeg ved det ikke.
Okay.
Hvad har du i attachetasken?
Jeg har tænkt.
-Er det bare papirer? -Vi burde gå.
Ja, jeg tror, at du har ret.
-Tak. -Nej.
Her er det.
Hvad?
Er det her, du har boet?
Hvad kan jeg ellers?
Jeg vil ikke være i nærheden af dig.
Hvad så? Vil du bare bo her for evigt?
Bestemt ikke.
Jeg har en plan. Lad mig vise dig noget.
Der er hun.
Der er hvad?
Det er en båd.
Det er ikke en båd. Det er tre træstammer.
Det er ikke en båd endnu. Jeg arbejder på det.
Han sagde, at alle veje fører til Oceanside.
Han sagde ikke noget om havet.
Ved du overhovedet, hvordan man bygger en båd?
Jeg byggede en masse modelbåde, da jeg var barn.
Åh gud.
Det er det samme princip, man skal bare forstørre det.
Jøsses.
Jeg kan godt.
Jeg skal bare bruge flere materialer.
Såsom?
En kniv.
Et sejl.
Måske noget mere reb.
Jeg kunne bruge en masse ting. Det er dybest set bare tre træstammer.
Måske kan du hjælpe mig.
Hvorfor skulle jeg det?
Vil du have mig væk eller ej?
Det vil tage en evighed, hvis jeg skal blive ved med at snige mig rundt.
Jeg ved ikke.
Kom nu. Vi behøver ikke engang se hinanden.
Der er en flad sten omkring knækket der.
Du kan ikke undgå at se den. Bare læg tingene der, så henter jeg dem.
-Ja. Okay. Fint, jeg hjælper dig. -Skønt.
Men kun fordi du ikke skal distrahere mig
i at holde en sej koncert for alle mine venner.
Den var ikke så sej.
Hold kæft. Jeg var fantastisk.
Du blev forpustet alt for tit.
-Hej. -Godmorgen.
Kommer du først hjem nu?
Ja. Jeg blev opholdt.
Jeg indhenter dig om lidt.
Okay.
Jeg kan godt se dig.
Er du her stadig?
Det er vist ret tydeligt, at jeg stadig er her.
Jeg tjekkede bare tiden.
Jeg har bygget et solur dernede.
Den er mellem 14 og 19.
Den er 11.
Overskyet.
Jeg har dit lagen med.
Det er en smule lille.
Det kan måske være et topsejl, men ikke et storsejl.
Beklager skuffelsen, hr. kaptajn.
Hvordan går det med båden?
Wow!
Du har faktisk gjort et rimeligt fremskridt.
Er det så overraskende?
Nej.
Du lød bare overrasket.
Du sagde "faktisk."
Gud, Oscar, jeg prøvede at give dig en kompliment.
Den ligner stadig noget lort, okay?
Er det bedre? Hjælper det?
Jeg siger bare, at jeg havde ret, og du tog fejl.
Jeg sagde jo, at jeg kunne bygge den.
Jeg skulle bare konkavisere, hvad jeg havde, og det gjorde jeg.
Okay. Skønt.
Faktisk, ved du hvad?
Eftersom vi ikke ser hinanden igen,
det hedder ikke "konkavisere,"
men "konkretisere."
Hvad?
Du siger altid "konkavisere."
Det hedder "konkretisere." Man gør noget konkret.
"Konkavisere" giver ingen mening. Du lyder bare som en idiot.
Jeg har hørt det på begge måder.
Ja. Den måde, du siger det,
og den korrekte måde, som alle andre i verden siger det.
Konkret, konkret, konkretiseret.
Konkretiseret.
Jeg konkretiserede det, fællesskabet konkretiserede forslaget.
Okay, jeg kan godt se, hvad du mener.
Skønt.
Så er det afgjort.
Du burde gøre dig klar snart.
Vi holder noget, der hedder Renselsen,
og alle vil være distraherede.
Så det vil være et godt tidspunkt at snige dig væk.
Hvad er Renselsen?
Er det...
Etnisk udrensning?
Nej. Det...
Det er en masse bål på stranden og dans og sådan, sikkert.
Ingen folkemord.
Gudskelov.
Okay, jeg vil være klar.
Og så vil det her være forbi.
Ja.
-Skønt. -Vidunderligt.
Okay.
Her er din hamburgerryg.
Jeg ved ikke, hvad du ville med den. Vil du spise den på båden?
Hvad? Jeg skrev "hammer."
Åh, nej.
Mågerne har ødelagt resten.
For fanden, Oscar. Den var tung.
Nu er den her. Jeg kan vel lige så godt spise den.
Slå dig løs.
Vil du have noget?
Det vil jeg vel. Jeg bar den helt herhen.
Jeg har intet bestik, så du må bruge fingrene.
Det er okay.
Den er ikke dårlig.
Hvor meget sand er der i dit stykke?
-Meget. -Også mit.
Men mad på stranden er hårdt.
Det er et sært sted at spise.
Det er svært at ramme plet.
Ja.
Hvis din mad er håndholdt, kommer der sand i.
Men hvis du bruger bestik,
skal du også slæbe rundt på kniv og gaffel.
Gad vide,
hvad den bedste strandmad er.
Hvad med is?
Der er varmt på stranden, og isen smelter.
Så snart du begynder på vaflen, er det en kamp mod tiden.
Man slikker rundt om vaflen for at holde tidevandet tilbage.
Du giver mig ikke en snack, men en tikkende bombe.
God pointen. Okay.
Hvad med churros?
Transportabelt, lækkert, masser af kulhydrater,
hvilket giver energi til at svømme.
Er du sindssyg?
Churros er dækket af en substans, der ligner sand på en prik.
Hvad er sand? Hvad er kanelsukker?
Det ved jeg ikke. Så spiser jeg vel bare begge dele.
Okay, geni, hvad er din brillante idé?
Jeg er her ikke for at hjælpe. Jeg vil bare skyde dine idéer ned.
Okay.
Vent.
Den perfekte strandmad er...
...kyllingevinger.
Supertilsovsede, klistrede, krydrede til det varme strandvejr,
og når man er færdig,
har man det forfærdeligt og hænger på en bunke klamme knogler.
Og det giver sikkert diarré.
Gode nyheder. Du gør det på stranden.
For at være ærlig
har jeg lyst til vinger lige nu.
Ja, det lyder godt.
Intet ondt ment, hamburgerryg, men jeg ville ønske, at du var vinger.
Beklager, makker.
Vent. Hvad kaldte du mig?
Du behøver ikke bruge den slags sprog.
Han kaldte dig et skide røvhul.
Hvad er du overhovedet?
Hvilken del af kroppen er du?
Ja.
Er du en hase?
Nu er du stille.
-Nu har du intet at sige. -Så nu er du stille, ja.
-Nu er du stille. -Okay.
Fint. Det giver mening.
Hvad laver I?
Hej. Jeg hørte dig ikke komme.
Hej.
Jeg troede, du var taget af sted. Hvad laver du stadig her?
Jeg kunne ikke tage af sted.
Manden med attachetasken ville ikke lade mig gå.
Hvorfor sidder I to så her og snakker?
Det var første gang, vi har sat os ned og snakket,
og det var bare om intet.
Det virkede ikke sådan.
Ved I hvad? Vi er alle for døde til det her lort.
I to kan gøre, som I vil.
Jeg er færdig med ham.
Virkelig. Vi er færdige. Kom.
Se det lige.
Kan du tro, at vi er her?
Det er ret vildt.
Hej.
Jeg har en hammer til dig.
Okay.
Jeg ser, om det fungerer bedre end mit sten-system.
Jep.
Det gør det helt sikkert.
Jeg havde ret i at bede om den.
Okay. Det var det.
Hun er klar.
Så du gør det virkelig?
Ja.
Jeg sætter ud i morgen ved daggry, når tidevandet vender.
Du ved godt, at havet er stort, ikke?
Se det lige.
Ja, det ved jeg.
Jeg kan godt klare det her.
Jeg har bygget den her båd af pinde og affald.
Jeg gik helt hertil uden at røre en nuværende.
Jeg tor, at I al den tid, jeg har kendt dig,
har jeg undervurderet dig lidt.
Ja, det tror jeg, måske er sandt.
Det er nok, fordi jeg ofte brugte dig som undskyldning.
Hvad mener du?
Sommetider bebrejdede jeg dig for at stå i vejen for,
at jeg blev den her hypotetisk fantastiske,
nye version af mig selv.
Men jeg ville aldrig blive den person.
Kan du huske det fede, nye job, som jeg fortalte, jeg fik, efter du døde?
Ja.
Sandheden er...
...at da jeg skulle til jobsamtale, gik jeg i panik og stak af.
Og jeg fik kun jobbet,
fordi stort set alle i virksomheden blev anholdt,
og jeg var den eneste, der var tilbage.
Jeg vidste, at det var luset.
Du var ikke problemet.
Det var jeg.
Det var bare lettere at bebrejde dig.
Og det er jeg ked af.
Det er sødt af dig at sige de ting, men...
Du tog ikke helt fejl i at bebrejde mig.
Jeg gjorde det aldrig let for dig.
Der var tider, hvor jeg vidste, at du ikke var lykkelig,
og der var tider, hvor jeg ikke var lykkelig,
men jeg var for bange til at tale med dig om det.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror, at jeg inderst inde
var bange for, at hvis vi virkelig talte om vores problemer,
ville du indse, at du var langt over mit niveau.
Virkelig? Selv efter al den tid?
Ja. Jeg ved, det lyder dumt.
Og jeg endte med at gøre alt værre og skubbe dig væk.
Gud, og her står vi.
Jeg er også ked af det.
Tak.
Det var så lidt.
Okay.
Okay, så...
Farvel.
Hey.
Jeg tror, at vi lige har haft vores første ærlige samtale nogensinde.
Synd, det ikke var, da vi var i live.
Ja.
-Hej. -Hej.
Hvor var du?
Jeg skulle give Oscar en sidste ting.
Han er væk i morgen.
Saml jer, alle sammen.
Tiden er kommet.
Renselsen er begyndt!
Der er du.
Jeg må have pusten.
Gregory satte ild til mit ansigt.
-Hvad? -Ja.
-Kan vi det? -Ja.
Wow. Hvordan føltes det?
Det var okay. Det var lidt ligesom thaimad.
Jeg vidste aldrig, hvad jeg skulle bestille på thai-restauranter.
Hver gang jeg prøvede at bestille en salat,
endte det altid med at være virkelig stærkt kød.
Ja.
Begynder du at glemme ting?
Ja. Lidt.
Ja, også mig.
Det er lidt skørt,
men jeg har svært ved at huske, hvad mit job var, da jeg var i live.
Du fortalte mig det helt sikkert,
men jeg tror, at det var så kedeligt, at jeg også har glemt det.
Godt.
Det kan rende os, ikke?
Jeg er virkelig glad for, at vi kom.
Goddag.
-Hej. -Hej.
Kase, jeg har brug for nogen til at sætte ild til mig,
og det skal være nogen, som jeg stoler på og elsker.
Jeg kan hjælpe.
-Jeg er straks tilbage. -Okay.
Jeg elsker at være død.
Bananer!
Hvad?
Bananer.
Bananer er den ideelle strandmad.
De er håndholdte.
Søde, men ikke usunde.
Mættende, men ikke tunge.
Og det bedste er,
at de har deres egen indpakning, der beskytter dem mod sandet.
Den er biologisk nedbrydelig, så man kan smide den overalt.
Præcis.
Bananer. Det er vinderen.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Jeg skulle aldrig have forladt dig.
Det er okay. Du er her nu. Det er alt, hvad der betyder noget.
Hvad gør vi nu?
Skal vi tage tilbage til Oceanside?
Åh, nej. Jeg vil ikke tilbage til Oceanside.
Måske burde vi prøve Riverside igen. Der må være en måde.
-Nej. Vi bør ikke gå tilbage. -Okay.
Lad os finde en anden måde.
Vi har jo en båd.
Åh, nej!
For fanden!
Nej.
Jeg havde arbejdet virkelig hårdt på den.
Det er okay.
Hun var virkelig imponerende.
Tak.
Hvad nu?
Jeg har en idé.
Stoler du på mig?
Selvfølgelig.
For evigt lig.