Navěky
Oscare?
Co se stalo?
Omdlel jsi.
Byl jsi mimo. Vzala jsem tě k blíž oceánu.
Je to něco jako fontána.
Proboha.
Byl jsem tak unavený.
Ani si to nepamatuju.
Vtrhl jsi na náš večírek jako šílenec
a řekl mi pár hnusných věcí.
Jako co?
Třeba že ničím domovy.
A taky, že jsem sobecká, zlá
a pozérka.
No...
Super. Protože si to všechno myslím a jsem rád, že jsem to řekl.
Cože?
-Mluvíš vážně? -Ano.
Udělala jsi krutou a zlou věc.
Prostě jsi utekla s jinou.
Mimochodem, co se děje?
-Jsi teď lesba? -Ne.
Jenom...
Kase a já máme hluboké porozumění jedna pro druhou.
Takže s ní nespíš?
Ne. Ale víš ty co?
I kdyby, nedělá to ze mě nutně lesbu.
Sexualita je spektrum.
Zmlkni.
Ne, nezmlknu.
Víš, nebylo to snadné.
Víš jak těžké pro mě bylo se rozhodnout?
Ne, nevím,
protože jsi se mnou o tom nemluvila.
Pokaždé, když jsem to zkusila,
tak ses tomu vyhnul.
To není pravda.
Dělal jsi to, když jsme byli živí, a po smrti ještě víc.
-To není pravda. -Děláš to teď!
-Nesouhlasím. -Bože můj.
Tohle nemá smysl.
Proč jsi tedy došel až sem?
Jen abys mi řekl, že jsem špatná?
Ano.
A taky jsem neměl rád tvou sestru.
Kathy nebo Stephanie?
Samozřejmě myslím Kathy!
Stephanie každý miluje. Má cukrárnu.
Skončili jsme?
Skončil jsi se svými dětinskými řečmi?
Když o tom mluvíš, tak ne.
Chci se rozvést.
Cože? Děláš si legraci?
Víš o tom, že jsme mrtví, že ano?
Já, Oscar Hoffman...
Proboha.
...se rozvádím s June Hoffmanovou
kvůli jejímu odchodu a emočnímu násilí.
To je stupidní.
Udělej to.
A bude hotovo? Super.
Já, June Hoffmanová, se rozvádím s Oscarem Hoffmanem,
protože je pasivně-agresivní kretén.
Moje bylo víc podle práva.
A to je asi hotovo.
Jistě. Oficiálně.
Skvěle. Oficiálně.
Půjdu zpátky do Riverside.
Tam, kde jsou lidé hodní.
Takže...
Navždy sbohem.
Měj se.
Kristepane!
Co se tu děje?
Chystáme Očistu.
Co to je?
Jednou za rok vezmeme věci na pláž
a tam je zapálíme na hranici.
Sakra!
Proč to děláte?
Jako připomínku, že máme zapomínat.
Cože?
Předměty, které pro nás kdysi byly trvalé, jsou teď prchavé.
Byli jsme jako motýli, a teď jsou to ony.
Je to ironické, že ano?
Navíc oheň na pláži vypadá dost dobře.
June, občas říkáš hloupé věci, ale i tak se mi líbí.
Jaký máš dar. Střez si ho.
Díky.
Budu ho strážit.
Sakra!
Já jdu odsud. Vy se můžete procházet nebo tak.
Vlastně trochu žárlím, že ses rozvedla.
-Jo? -Jo.
A jsi s tím smířená?
Vlastně ano.
Přísahám, že jsem cítila, jak mi z ramen spadl balvan.
Cítím se skvěle.
Já taky!
Tenhle večírek je skvělý.
Asi nejlepší, co jsem zažila.
Já ti nevím.
Byla jsem na bar micva svého synovce,
kde bylo téma „restaurace“.
Půjdu domů.
Vážně?
Jsem unavená.
Jestli mají mrtvoly kocovinu, jsem v háji.
Nevadí, když zůstanu?
Ne, samozřejmě.
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj, všichni. Vím, že jsme dnes slyšeli spoustu skvělé hudby,
ale tady máte něco, co považuji
za nejlepší píseň na světě.
Dva, tři...
Ahoj, Marisol! Gregory.
Dokonči to. Nezkaz to.
Vidím tě! Vrať se sem!
To nejsem já!
Jsem někdo jiný!
Neutečeš mi. Máš špatnou nohu.
Co tady pořád děláš? Říkal jsi, že odcházíš.
Zkusil jsem to, ale nemůžu.
Co tím myslíš, že nemůžeš?
Co tu hledáme? Kam to jdeme?
Prostě počkej.
Jak se má Kase?
Má se fajn.
Půjčujete si někdy trička?
Máme vlastní oblečení.
To není divná otázka. Máte zhruba stejnou velikost.
Můžeme mlčet.
-Ahojky! -Bože!
Ježíši!
Kam míříte?
Nikam.
To není pravda.
Já nejdu nikam. On jde do Riverside.
Myslím, že ne.
Tohle už jsme zažili.
Už jsem to s ním zažil.
Co to znamená?
Pane, nevím přesně, o co vám jde,
ale tohle je můj bývalý manžel
a potřebuje se dostat do Riverside.
Obávám se, že to je nemožné.
Všechny cesty vedou do Oceanside.
Už jsme se potkali.
Myslím, že tohle jste říkal minule.
Řekl ti to taky?
-Myslím, že ano. -Jo.
Prosím, pane. Nikomu o Oceanside neřeknu.
Budu mlčet, jestli jde o tohle.
Ale musíte pochopit, že tohle je vážná situace.
-Jo. -Ano.
Tohle není rozvod, po kterém zůstanete přáteli.
Měla emocionální problémy.
Ano.
Rozumíte tomu, že?
Chci říct, jste ženatý?
Rozvedený?
Všechny cesty vedou do Oceanside.
-Jistě. -Říkal jsem to.
-Ano.
Ale nevěřila by mi, musela to vidět.
Je to tak.
Víte, jaké to je, že ano?
Znáte to. Manželky.
Tedy pokud jste ženatý.
Cítím z vás spíš starého mládence, takže...
Já nevím.
Dobře.
Co vůbec máte v tom kufříku?
Jen mě to zajímá.
-Dokumenty? -Měli bychom jít.
Asi máš pravdu. Jo.
-Díky. -Ne.
To je moje.
Cože?
Tady ty žiješ?
Mám na výběr?
Nechci být nikde blízko tebe.
No a co teď? To tady zůstaneš navždy?
Rozhodně ne.
Mám plán. Něco ti ukážu.
Tady je.
Co to je?
To je loď.
To není loď. To jsou tři polena.
Ještě není hotová. Pořád na ní pracuju.
Všechny cesty vedou do Oceanside.
Ale neříkal nic o moři.
Víš vůbec, jak postavit loď?
Jako dítě jsem stavěl modely.
Proboha.
Stejný princip, jen to musíš zvětšit.
Ježíši.
Dokážu to.
Jen potřebuju víc materiálu.
Jako co?
Nůž.
Plachtu.
Možná nějaké lano.
Potřeboval bych dost věcí. Tohle jsou v podstatě jen tři polena.
Můžeš mi pomoct.
Proč bych to dělala?
Chceš, abych byl pryč, ne?
Když se tu budu plížit, zabere to věčnost.
Já nevím.
No tak. Ani se nemusíme potkávat.
Tamhle za tím ohybem je plochý kámen.
Nemineš ho. Jen to tam nech a já si to vyzvednu.
-Jak chceš. Fajn. Pomůžu ti. -Super.
Ale jen proto, že nechci, abys mě rušil
při dalším úžasném koncertě pro všechny mé přátele.
Nebyl tak úžasný.
Drž hubu. Bylo to skvělé.
Brzy ti došel dech.
-Ahoj. -Dobré ráno.
Teprve jdeš domů?
Nachytala jsi mě.
Uvidíme se za chvíli.
Dobře.
Vidím tě.
Jsi pořád tady?
Myslím, že je dost očividné, že jsem.
Jen jsem kontroloval čas.
Mám tady sluneční hodiny.
Je mezi druhou a sedmou.
Je 11 dopoledne.
Zataženo.
Přinesla jsem ti prostěradlo.
Je trochu malé.
Možná poslouží jako vrchní plachta, ale ne hlavní.
Pardon za zklamání, komodore.
Jak se daří lodi?
Páni!
Vážně jsi udělal pokrok.
To tě překvapuje?
Ne.
Ale zněla jsi dost překvapeně.
Řekla jsi „vážně“.
Bože, Oscare, chtěla jsem tě pochválit.
Pořád to vypadá hrozně, jasné?
Je to lepší? Pomohlo to?
Jen říkám, že jsem měl pravdu a ty ses spletla.
Říkal jsem, že ji postavím.
Jen jsem se potřeboval vykopnout, a dokázal jsem to.
Dobře. Super.
Vlastně víš ty co?
Když už se nikdy neuvidíme,
není to „vykopnout“,
ale „nakopnout“.
Cože?
Vždycky říkáš „vykopnout“.
Je to „nakopnout“. Když chceš něco nastartovat, tak to nakopneš.
„Vykopnout“ nedává smysl. Jen zníš jako idiot.
Slyšel jsem obojí.
Ano. Tvůj způsob
a ten správný, jak to říká zbytek světa.
Kopnou, kopnout, nakopnout.
Kopnout, nakopnout.
Lidé se nakopli a udělali to.
Chápu, jak to myslíš.
Super. Super.
Tak to by bylo.
Měl bys to dokončit brzy.
Budeme dělat Očistu, a lidé
budou rozptýlení.
Takže si tě nevšimnou.
Co je Očista?
Je to...
Etnická čistka?
Ne. Ne. Je to...
Spousta ohňů na pláži, a nejspíš nějaký tanec a tak.
Žádná genocida.
Díky Bohu.
Dobře, budu připravený.
A pak to bude za námi.
Jo.
-Super. -Nádhera.
Dobře.
Tady máš šunku.
Nevím, proč jsi ji chtěl. Budeš ji jíst na lodi?
Co? Napsal jsem „kladivo“.
ŠUNKA
Ale ne.
Racci zničili zbytek.
Sakra, Oscare. Ta šunka byla taky těžká.
Když už je tady, tak ji asi můžu sníst.
Posluž si.
Chceš taky?
Asi jo. Nesla jsem ji až sem.
Nemám žádné příbory, musíš použít ruce.
To nic.
Není špatná.
Kolik v ní máš písku?
-Spoustu. -Já taky.
Jíst na pláži je dřina.
Je to divné místo na jídlo.
Je těžké to vyřešit.
Jo, totiž,
když držíš jídlo v ruce, dostane se na něj písek.
Ale pokud chceš příbor,
musíš s sebou zase tahat tašku s noži a vidličkami.
Zajímalo by mě,
jaké je nejlepší plážové jídlo na světě.
Co zmrzlina?
Je horko a zmrzlina se rozpustí.
Jakmile začneš lízat, bojuješ o vteřiny.
Olizuješ ji dokola, snažíš se neušpinit.
Nedáváš mi dobrotu, dáváš mi časovanou bombu.
Máš pravdu. Ano.
A co churros?
Přenosné, lahodné, spousta cukru,
dají ti energii na plavání.
Zbláznil ses?
Churros jsou pokryté věcí, co vypadá přesně jako písek.
Je to písek? Je to skořicový cukr?
Netuším. Asi jím obojí.
Dobře, génie, jaký je tvůj úžasný nápad?
Já tu nepomáhám. Jen kritizuju každý tvůj nápad.
Aha.
Počkej.
Perfektní jídlo na pláž jsou...
kuřecí křidýlka.
S omáčkou, lepivé, pro horké počasí extra kořeněné,
a když máš hotovo,
cítíš se strašně a vedle je hnusná hromada kostí.
Navíc asi chytíš průjem.
Skvělá zpráva! Jsi na pláži.
Víš, popravdě,
docela bych si křidýlka dal.
Jo, zní to dobře.
Bez urážky, ale kéž bys byla křidýlka.
Promiň, kamaráde.
Co? Jak jsi mi to řekla?
Proč se mnou tak mluvíš?
Řekla, že jsi zatracený kretén.
Co ty vůbec jsi?
Jaká část těla jsi, šunko?
Jo, šunko.
Jsi koleno?
Teď mlčíš.
-Už nemáš co říct. -Teď mlčíš.
-Jsi potichu. -Jo.
Fajn. To dává smysl.
Co tu děláš?
Ahoj. Neslyšela jsem tě přijít.
Ahoj.
Myslela jsem, že jsi odešel.
Nemůžu odejít.
Chlap s kufříkem to nedovolí.
Tak proč tu vy dva sedíte a bavíte se?
Tohle bylo poprvé, co jsme si povídali,
a nebylo to o ničem.
Nevypadalo to jako nic.
Víte co? Na tohle jsme moc mrtví.
Vy dva si dělejte, co chcete.
On a já jsme skončili.
Vážně. Je konec. Pojďme.
Podívej se na to.
Věřila bys, že jsme tady?
Je to šílené.
Hej.
Mám pro tebe kladivo.
Dobře.
Uvidím, jestli to půjde líp než s kameny.
Jo.
Rozhodně ano.
Měl jsem pravdu.
Dobře. A je to.
Je připravená.
Vážně to chceš udělat, co?
Jo.
Vyjedu zítra za úsvitu, až přijde odliv.
Víš, že oceán je vážně velký, že ano?
Podívej se na to.
Jo, já vím.
Já tohle dokážu.
Postavil jsem loď z klacků a odpadu.
Došel jsem až sem a nedotkl se Aktuálního.
Mám pocit, že celou tu dobu
jsem tě trochu podceňovala.
Jo, to asi bude pravda.
Upřímně, asi proto, že jsem tě hodně používala jako výmluvu.
Co tím myslíš?
Občas jsem tě vinila, že kvůli tobě
ze mě nemůže být hypotetická úžasná
nová verze mě samé.
Ale já bych se tou osobou nikdy nestala.
Říkala jsem ti o té skvělé práci, co jsem dostala, když jsi umřel?
Ano.
Pravda je...
Že jsem šla na pohovor, kde jsem zpanikařila a utekla.
A tu práci jsem dostala,
protože všechny ostatní ve firmě zatkli
a já byla jediná, kdo zůstal.
Já věděl, že je tam levota.
Ty jsi nebyl problém.
To já.
Bylo mnohem snadnější vinit tebe.
A omlouvám se za to.
Je od tebe hezké, že to říkáš, ale...
Nebylo to od tebe úplně nesprávné.
Nikdy jsem ti to neusnadnil.
Byly doby, kdy jsem věděl, že nejsi šťastná,
a doby, kdy jsem já nebyl šťastný,
ale bál jsem se o tom mluvit.
Proč?
Nevím.
Asi jsem se bál,
že když o problémech budeme mluvit,
tak zjistíš, že jsi mimo moji ligu.
Vážně? I po celé té době?
Ano. Vím, že to zní hloupě.
A jen jsem to všechno zhoršil a odehnal tě od sebe.
Bože, a teď jsme tady.
Taky se omlouvám.
Díky.
Rádo se stalo.
Dobře.
Dobře, tak...
Sbohem.
Hej.
Teď jsme měli asi první upřímný rozhovor.
Škoda, že jsme to nestihli živí.
Jo.
-Ahoj. -Ahoj.
Kde jsi byla?
Dávala jsem Oscarovi ještě jednu věc.
Ráno bude pryč.
Všichni pojďte sem.
Nadešel čas.
Očista začíná!
Ahoj. Tady jsi.
Potřebuju pauzu.
Gregory mi zapálil obličej.
-Cože? -Jo.
-To můžeme udělat? -Jo.
Páni. Jaké to bylo?
Fajn. Trochu jako jíst thajské jídlo.
Nikdy jsem nevěděla, co si objednat.
Zkusila jsem salát
a vždycky to skončilo jako pálivé maso.
Jo.
Poslyš, začínáš zapomínat?
Jo. Trochu jo.
Jo, já taky.
Je to trochu bláznivé,
ale začínám mít problém vzpomenout si, jakou práci jsem dělala.
Určitě jsi mi to řekla,
ale byla tak nudná, že jsem zapomněla.
Dobře.
K čertu s tím, že?
Jsem ráda, že jsme tady.
Ahoj.
-Ahoj. -Ahoj.
Kase, potřebuju, aby mě někdo zapálil,
a chci, aby to byl někdo, komu věřím a koho miluji.
Ráda pomůžu.
-Hned se vrátím. -Dobře.
Miluju být mrtvá.
Banány!
Co?
Banány.
Banány jsou nejlepší jídlo na pláž.
Drží se v ruce.
Sladké, ale neškodí ti.
Zasytí, ale nejsou těžké.
A to nejlepší,
mají svůj vlastní obal, který je chrání před pískem.
A je rozložitelný, takže ho můžeš hodit kamkoli.
Přesně.
Banány. Máme vítěze.
Miluju tě.
Já tě taky miluju.
Neměla jsem tě opouštět.
To nic. Teď jsi tady. Na tom záleží.
Co budeme dělat teď?
Vrátíme se do Oceanside?
Ne. Nechci se vracet do Oceanside.
Možná zkusme znovu Riverside. Musí tam vést cesta.
-Ne. Neměli bychom se vracet. -Dobře.
Najdeme jiný způsob.
Máme loď.
Ale ne!
Zatraceně!
Ne.
Hrozně jsem na tom dřel.
To nic.
Rozhodně byla dost působivá.
Díky.
No, a co teď?
Mám nápad.
Věříš mi?
Samozřejmě.
Navěky