Назавжди
ОСКАРОВІ
- Привіт. - Салют.
Зіграємо в шафлборд?
Звучить чудово.
Чекай, я перевзуюсь.
- То що ти сьогодні робив? - Та нічого.
Поснідав, потягнувся, розгадав половину кросворду.
Джун мене покинула, поскладав сорочки…
Стоп, що?
Джун тебе покинула? Тобто?
Ну, вона пішла.
- Куди вона пішла? - Не сказала.
Вона повернеться?
Я не знаю.
Про що ти, в біса, говориш?
Не знаю, що ще сказати.
Вона в листі мало написала.
Є лист? Можна глянути?
Це особисте.
От срань.
Ти найкраще не розповів. Вона лесбійка.
Це не зовсім так.
Джун тебе кинула заради Кейс, а вона — жінка.
Там не сказано, що вона мене кидає.
Просто що їй треба час, щоб розібратися у всьому.
Вона пішла з Кейс. Може, вони друзі. Все в нормі.
«В нормі»? Не вірю, що ти такий спокійний.
Я дорослий, Марку. Я не можу казитися.
Це, мабуть, складно.
Тобі стане легше, якщо ми
перерахуємо те, що нам у ній не подобалось?
- Ні. - Я почну.
Не сміялася з моїх жартів. Гумору нуль.
Це неправда. Вона жартівниця.
Вона позерка.
Що це взагалі означає?
Вона прикидалася гетеро, так?
Джун — не лесбійка.
Не те щоб це означало…
Просто…
Сексуальність так не виміряти.
Вона як спектр.
Про що ти, бляха, говориш?
Прошу тебе, як друга,
припини говорити погане про мою дружину,
яка от-от повернеться.
Для тебе краще, якщо це так. Але от що.
Кейс гаряча.
Люблю її хрипкий голос.
Встає від однієї згадки про нього.
Так. Закінчімо цю розмову й пограємо в шафлборд.
Не віриться, що ми це робимо.
- Почуваюсь так добре. - Знаю.
Ми так далеко ще не заходили.
Як думаєш, який Оушенсайд?
Я уявляю палац на пляжі,
може, коні, на яких можна кататись,
і я б не відмовилась від «Вендіз».
Ти колись їла картоплю фрі з морозивом?
Звісно що.
Думаєш, я довбана аматорка?
Ти в нормі?
Ти ж не вагаєшся?
Просто… Я…
Переживаю через те, як вийшло з Оскаром.
Я мала б з ним особисто поговорити.
Скільки ти намагалась це зробити за життя і після смерті?
Хоч раз вийшло?
Не зовсім. Ні.
Змусив би тебе почуватися винною.
Або ти б відмовила себе від цього.
Усе буде добре.
Ти просто втомилася.
Я трохи втомилася.
Готові, пані Накаджімо?
Чув, ви гарно махлюєте, тож хочу бути у вашій команді.
Ви хороший чоловік.
Не хвилюйтеся.
Ви знайдете когось і будете щасливі.
Дякую.
Звідки пані Накаджіма знає, що Джун мене кинула?
Я їй сказав.
Чому? Навіщо ти це зробив?
Бо ти для мене важливий?
Та ну. Це перша цікава подія, яка тут сталась.
Ти був у центрі любовного лесбо-трикутника.
Добре, надалі я не хотів би це афішувати.
- Зрозуміло? - Так.
Проблема в тому, що це дуже смішно.
Вибач, це було не круто.
- Ні. - Нумо грати.
Думаю, це воно.
Ого.
Що нам робити?
Не знаю. Вип'ємо щось?
Добре.
Будьмо.
За нас.
Перепрошуємо.
Ми не мали це брати? Зараз поставимо назад. Вибачте.
Ні, пригощайтесь. Воно для цього і стоїть.
Я Кейс, а це Джун.
Вітаю. Ми новенькі.
Ми знаємо. Ми на вас чекали.
Справді?
Звісно.
Ваша перша ніч тут.
Хотіла б я бачити все вашими очима.
Всі можливості перед вами.
Це немов народитися знову.
Вибачте Марісоль. Вона любить говорити поетично.
А Ґреґорі такий прямолінійний, що я точно знаю, чого він хоче.
Це виснажує.
Круто.
Тут…
Тут дуже гарно.
Дякуємо. Нам дуже приємно.
- Підлити? - Дякую.
Чудово, що ви тут.
До нас досить давно не заходили нові відвідувачі.
Розкажіть трохи про себе.
Я народилась і виросла в Каліфорнії.
Закінчила школу, знайшла нудну роботу,
вийшла за чоловіка, який навчився варити пиво, щоб зі мною не розмовляти.
Це, власне, і все.
Джун?
Я була лікаркою швидкої,
досить жорстка штука.
Чого я тільки не надивилась.
Не треба цього робити.
Чого?
Говорити неправду.
Я просто жартувала.
Цікаво.
Ви обидві описуєте свої життя, коли ви були Теперішніми.
Я вже не пам'ятаю.
Я теж.
Що довше ви будете тут,
то більше віддалятиметься ваше старе життя.
Майже як… Як воно? Кульбаба.
Вона знає, що таке кульбаба.
Вона так каже для ефектності.
Я не розумію. Ви просто все забули?
Оце станеться?
Вас це трохи лякає. А не має.
Згадайте себе Теперішню.
Що вами керувало?
Страх, злість, провина?
Порнографія?
Тут немає цього негативу.
Ми вищі за це.
Це дає свободу. Розумієте?
Ага.
- Все гаразд? - Звісно.
Якщо вам щось знадобиться, не соромтесь попросити.
Дякуємо.
Он ви де. Я приготувала вам мочі.
Пані Накаджімо, не варто було.
Не забувайте їсти.
Люди в депресії не їдять.
Я не в депресії, але дякую.
От би померла моя племінниця, щоб ви зустрілись.
О, ні. Так мило з вашого боку, та я в нормі.
Вона адвокатка. І вміє готувати.
Не лише японські страви. Вона готує чудові начос.
- Любите начос? - Так.
Усі люблять.
Джун і Кейс.
Думаю, вам це дуже сподобається.
Це океанічні стояння.
Ми заходимо у хвилі
й стоїмо на дні океану.
О, не знаю. Я не люблю воду.
Карл вічно орендував водні лижі.
Стільки Джиммі Баффета. Погані спогади.
Тому треба їх відпустити і приєднатися до нас.
Ні, я піду назад.
Ми проходили шведський стіл дорогою, я досі шкодую, що не зупинилась.
Шкода, що ти йдеш, та я рада, що ми поспілкувались.
Звісно.
- Бувай. - Давай.
Думаю, для тебе це буде заспокійливо.
Ходімо!
Я спробую.
Я записалася на медитацію одного разу,
та весь час думала, як би не пукнути.
Яка чудова історія.
- Привіт. - Здоров.
Зайшов подивитись, як ти.
Що з руками?
Дуже дивно.
Якась сіра хрінь.
Маєш рацію.
Треба їх помити. Зараз це зроблю.
Що ти робиш?
Нічого.
Чорт забирай.
Що?
Та в тебе дах поїхав.
Так, через кераміку.
Ти намагаєшся її зліпити?
Я не певен, що з цього вийде,
але це креативний процес.
Це недобре.
Треба тобі переспати з кимось.
Ні.
Може, пані з хріновими зубами?
Вона божевільна. Точно погодиться.
Ні, Марку, я не хочу зустрічатися з Керолайн.
У неї, до речі, є ім'я.
А як щодо Дерека?
Дерека?
А що такого? Ти ж сказав, у твоєму часі всі геї.
Ні, не всі.
Тобто. Думаю…
Ну, мабуть.
Просто забудь про це.
Я не відмовлюсь від Джун.
Ми разом побудували життя, коли були живі,
потім побудували інше після смерті.
Я багато в це вклав.
Добре. То що робитимеш?
Мабуть, треба її знайти.
Добре. Роби, що хочеш.
Чекай. Мені ще треба твоя допомога.
Я не знаю, куди вона пішла.
Це відстій,
та я знаю декого, хто може тобі допомогти.
Він тут довше за всіх.
Хто?
Любі мої, ходіть з нами.
- Куди ви йдете? - До дороги.
Привіт, Джозає. Це мій друг Оскар.
Привіт, малюче.
Ми… Ми хочемо у тебе дещо запитати.
Та я граюся з потягом.
Це дуже важливо.
Ви теж можете погратися.
Я вмію ділитися.
У потязі багато людей, та куди вони їдуть?
Певно, що на роботу.
Ні. Це не такий потяг.
А що це за потяг?
Потяг чух-чух.
Такі потяги їздять на роботу.
Припини дуркувати, це важливо.
Ти смішний, Марку. Та всередині ти сумний.
Я погоджуюся, це ще треба дослідити,
але мені правда потрібна твоя допомога.
Моя дружина покинула місто з особливою подругою.
- Ми так це називаємо? - Так.
Мені треба її знайти.
Куди вона могла піти?
Подивись на рейки. Куди їде потяг.
Нас це не хвилює. Нас цікавить його дружина.
Є тільки дві зупинки.
Може, він намагається нам щось сказати.
Тобто, є ще одна зупинка?
Ще одне місце?
Так, але воно так далеко.
Що це за місце?
Як там?
Там усі як я.
Тобто? Це країна засранців у комбінезонах?
Відстій.
Як мені туди потрапити?
Ми не можемо відходити від фонтану.
Можна торкатися інших.
Забирати їхній подих собі.
Думаю, він про живих.
Теперішніх?
Будьте обережні.
Вас це робить щасливими, та їх засмучує, і вони падають.
То це їх ранить?
Я не хочу цього робити.
Це єдиний шлях.
Без цього ти зникнеш.
Мені час перекусити. Потім я подрімаю.
У нас ще є декілька питань.
Мені час перекусити. Потім я подрімаю.
Забираймося звідси.
Що це?
Ближче. Час настав.
Для чого?
Господи!
Я цього не робитиму.
Кейс.
Агов.
Що сталося?
Ти в нормі?
Що сталося? Тобі страшно?
Господи, не можу в це повірити.
Рада, що тобі весело.
Ні. Просто… Я ще не бачила тебе наляканою.
Пам'ятаєш, як я померла? Мене збила здорова вантажівка.
О, точно. Так.
Пам'ятаєш, як ти почувалась у мить смерті?
Трохи. Так.
Я задихалась, у мене боліло горло.
Супер. А мене розірвало на червоні бризки.
Господи.
Це жахливо. Вибач.
Не будемо це робити, якщо не хочеш.
Справа не лише в цьому.
Скажи чесно.
Це місце виправдало твої очікування?
Люди, атмосфера…
Ти питаєш, чи деякі люди не здаються мені дивними?
Ага.
Та в них щось є.
Пам'ятаєш, що ти сказала, коли ми вперше поговорили?
Що хочеш відпустити усе своє земне життя.
У цьому місці це можливо.
Уявляєш, як це: забути жалі
та всіх, кого ти образила, усе це лайно?
Тебе це не цікавить?
Так. Звісно.
Ти можеш це зробити.
Я вмерла, подавившись горіхом. Та я й далі їх їм.
Мені вони навіть не подобаються.
Та знаєш, що? Це типу: «Пішов ти, горіху. Я перемогла».
То що скажеш?
Хочеш повеселитись на дорозі?
Срань. От срань.
Срань!
Господи!
Боже!
Добре.
Я мушу йти.
Добре.
Будь обережний.
Буде складно, а ти не дуже сильний.
У мене вийде.
Передавай Джун привіт.
Передам.
Скажи, що, на мою думку, вона тебе не варта.
Я цього не робитиму, але дякую, Марку.
Похрін.
Я приніс тобі шоколадок на дорогу.
Вони з 70-х. Тобі сподобається.
Так приємно. Дякую.
Вони все одно будуть у мене в шафі, коли я повернусь. Нічого такого.
Так.
Не знаю, коли я повернусь.
Але…
Без тебе я б цього не зробив.
Я сумуватиму.
Жуй сраку.
Добре.
Оскар?
Пішла ти!
Перепрошую, але так, пішла ти!
Чекай.
Ти мені листа написала?
Після стількох років?
Ти втекла з нею
і не змогла зі мною про це поговорити, Джун?
Оскаре, я не…
Ні, ти не говоритимеш. Я зараз говорю.
Я сюди прийшов сказати, що ти егоїстична і зла особа.
Чому б нам не заспокоїтися?
Ні, я не заспокоюсь.
Ти — руйнівниця родин.
Ти руйнуєш родини.
А тепер до тебе.
Ти теж руйнівниця родин.
Ти зруйнувала свою власну.
Припини. Ти влаштовуєш сцену.
Це тебе хвилює? Що я сцену влаштовую?
Знаєш, що? Це логічно.
Ти завжди думала тільки про себе.
І ти позерка.
Оскаре.
Назавжди
Творчий керівник Руслан Поліщук