Pentru totdeauna
- Bună! - Bună!
Mamă ce ai aici!
Mulțumesc!
Uită-te la toată brânza!
Ai până și din aia ciudată cu nuci în ea.
Trebuie să încerc.
Vrei să iei din mijloc?
E în formă de stea.
- La naiba! Lasă-mă să repar! - O fac eu.
Acum le-ai atins pe toate.
Bine, mă îndepărtez de masă. Înțeleg apropoul.
Apreciez.
- Eu sunt Andre. - Sarah.
Îmi pare rău că ți-am stricat aranjamentul!
Îmi pare rău că sunt așa fixistă!
Nu, e în regulă. E prima ta casă?
Nu. Am mai prezentat câteva.
Dar e prima când sunt singură. De ce?
Pregătirile tale sunt foarte elaborate.
Ai luat vin alb, roșu, roze.
Cei care nu beau, ce pot servi?
Nu m-am gândit la asta.
Pot servi bere fără alcool.
Bine, ai sub control partea cu gustarea.
Spune-mi despre casă.
Clientul meu e un tată divorțat,
care se simte bine dacă vorbim despre hip-hop.
Dacă i-ai vinde casa lui, cum ai face-o?
Unu, doi, trei, hai!
E șansa ta să-ți pui amprenta pe o casă frumoasă din anii '50, cu două nivele
și o comunitate liniștită.
Deci, e veche, are nevoie de multă muncă și comunitatea e nașpa.
Tu știi, dar clientul tău, alb și bătrân, nu știe asta.
Cine a spus că e bătrân și alb?
Ăsta e rasism.
Îi place să vorbească despre hip-hop?
Mie îmi pare a fi un alb în vârstă.
Bine, nu-ți voi spune ce rasă e,
dar numele lui e William Davenport al III-lea.
Hispanic.
Serios acum.
După ce faci asta ceva timp, înveți
că ai nevoie doar de un cumpărător ca să faci vânzarea.
Un maniac care iubește biscuiții
poate veni mâine să cumpere casa.
M-am gândit că vor veni mai mulți.
Nu e în totalitate vina ta.
Asta nu e casa visurilor nimănui.
Se și află lângă un cartier nasol,
care s-a închis din cauza igrasiei.
- Asta s-a întâmplat acolo? - Cred că da.
Mamă!
Crezi că mai deschid vreodată casele alea?
Nu știu. A trecut mult timp.
Rahat! Apropo de timp.
La naiba, se face târziu!
Mi-a părut bine, dar trebuie să plec.
Minunat! Lasă-mă singură într-o casă victimă a igrasiei.
Ce zici de asta?
Pentru un pahar de roze,
îți țin companie până când vine următorul broker.
Drăguț din partea ta!
De fapt, cred că va dura ceva. Îmi pun și eu un pahar.
Și mai bine.
Doar un pahar.
Hai să-ți mai pun puțin.
Și turul nostru continuă în bucătărie,
care oferă
un blat încorporat
cu trei găuri mari, din nu știu ce motiv.
Și ghici ce pornește acest întrerupător!
- Lumina de sus. - Nu.
Tocătorul de resturi.
Ce? Nu cred asta!
Și...
Ce zici de asta?
Trebuie să fie lumina.
Cine a proiectat rahatul ăsta?
Ce...
Și nu asta e cea mai proastă parte a casei.
Serios?
Și care e?
Îți prezint dulapul amplasat convenabil la trei metri de podea.
Ce naiba? De ce ar face asta?
E imposibil de ajuns acolo.
Ce crezi că e acolo?
Nu știu.
Bine, e ciudat, dar am emoții.
Știu. Și eu.
Bine. Hai să vedem!
Mamă!
Ce este?
E o cutie muzicală.
Serios?
Da. Scrie ceva pe ea.
„Pentru Adeline, iubirea mea.”
Dumnezeule!
Nebunie, nu?
Cât de veche crezi că e?
Nu știu. Hai să verificăm.
Fac mișto de tine. E o cutie de cuie.
La naiba!
La naiba.
Ești nașpa.
A meritat să-ți văd fața.
Îmi pare rău! Nu pot.
Ce s-a întâmplat?
Credeam că e ceva între noi.
Sunt logodită.
Îmi pare rău, eu...
Păi, nu porți inel, așa că...
Da, nu am încă unul.
Logodnicul meu e șomer, așa că are nevoie de puțin mai mult timp.
A făcut-o cu un inel de jucărie.
Ce drăguț!
Cred că m-am îmbătat puțin.
Da, și eu.
Probabil ar trebui să plec.
Nu cred că am explicat cum trebuie.
Nu vreau să crezi că Craig e un ratat.
Putea să-mi ia un inel, dar vrea să-mi ia unul foarte frumos.
Desigur.
Tu nu ești cu nimeni, nu?
Tocmai am ieșit dintr-o relație de doi ani.
Ce s-a întâmplat?
Era genul care voia ceva serios, iar eu nu prea eram prin peisaj.
Și n-am vrut să merg la piesa prietenei ei,
și mi-a trimis emoticonul cu degetul mijlociu
și asta a fost.
Nu sunt supărat.
Doar simt că poate
chestia „împreună pentru totdeauna” nu prea e pentru mine.
Mamă! Ce chestie tare pentru un bărbat.
N-am mai auzit asta de la un tip de 20 de ani.
Tocmai am făcut 30.
Foarte matur.
Mi-am serbat ziua într-un bar de vinuri,
după am mers să vedem un film despre X-Men.
Îmi pare rău pentru despărțirea ta,
dar îți înțeleg fosta.
Și eu tocmai am împlinit 30 de ani
și am simțit că trebuie să încep procesul.
Procesul?
Ce faci, chimioterapie?
Vreau o familie.
Și femeile au mai puțin timp, așa că am ajutat puțin
și mi-am luat un inel de jucărie.
Înțeleg ce spui,
dar nici măcar nu știu dacă cred în conceptul de căsătorie.
Nu ți se pare cam învechit?
Lucrurile se schimbă, la fel și oamenii,
apoi vreți lucruri diferite
și te trezești blocat cu cineva care nu e potrivit pentru tine.
Ca părinții mei, de exemplu.
S-au despărțit?
Nu. Mai rău. Au rămas împreună.
Și acum se urăsc.
Și amândoi sunt oameni minunați.
Doar că nu se potrivesc.
Chiar cred că, dacă s-ar fi despărțit mai devreme,
amândoi ar fi fost fericiți.
Nu-ți știu părinții,
dar cred că, dacă ești cu cineva pe care-l iubești, trebuie să lupți.
Nu poți renunța.
Până la urmă, nu îți dorești să fie cineva pe partea cealaltă a ușii,
așteptându-te când vii acasă?
Nu suntem făcuți să fim singuri.
Înțeleg, dar nu sunt singur.
Îl am pe Charles, care e al naibii de amuzant,
și complexul său de apartamente are jacuzzi.
Super tare.
Mi-ar plăcea să rămân și să discutăm
despre meritele căsătoriei ca instituție,
dar, sincer, e una dintre marile întrebări
la care nu avem răspunsul.
Nu știu.
Suntem doi agenți imobiliari din cea mai nașpa parte a Californiei.
Cred că putem rezolva asta.
Ești sigură 100% că vrei să fii cu acest Craig?
Sunt sigură.
Bine. Mă retrag.
- Plec. - Bine.
Hei! Ai o carte de vizită?
Ar trebui să ținem legătura.
Pentru afaceri.
Nu. Îmi placi prea mult.
Nu vreau să te hărțuiesc pe Instagram
și să te văd pe tine și pe soțul tău la SeaWorld, nu.
Bine. Am înțeles.
Apropo, nu am merge niciodată la SeaWorld.
Nu știu ce fac oamenii căsătoriți.
Dar a fost distractiv,
și apoi ciudat,
iar acum din nou distractiv, așa că...
Nu știu ce încerc să spun. O să plec.
La revedere!
Sarah?
Andre. Bună!
Mamă!
- A trecut ceva. - Da.
Am un client care este interesat de zona asta
și am zis să trec pe aici.
- Mă bucur să te văd. - Asemenea.
Chiar mă bucur că ai trecut!
Frumos aranjament.
Chiar ai dat totul!
Să fim sinceri. Nu cumpără nimeni casa asta.
Am și lăsat punga de chipsuri nedesfăcută, ca s-o pot lua acasă după.
Ce mai faci? Cum e viața?
Văd că ești căsătorită.
Da.
Ne-am căsătorit în Denver, în pădure.
Verișoara mea a cântat „At last”.
A fost oribilă. A început de două ori.
E un cântec cu risc mare.
Cum a fost nunta ta?
A fost liniștită.
„Liniștită”?
A avut ca și temă caii.
Da. Niki iubește caii, așa că...
Mă bucur pentru tine.
Te-a transformat și pe tine în iubitor de cai?
Nu. Sunt prea mari.
Regula mea cu animalele, dacă o iau razna, trebuie să poți să le omori.
E o regulă bună.
Adică, te-a ținut în viață până acum.
Chiar mă bucur că te-am revăzut!
Mult noroc cu casa! Trebuie să plec.
Te rog, nu pleca încă! Dă-mi doar o secundă.
- Salut! - Bună!
- Ce mai faci? - Ăla e un mic teren de golf?
Da, chiar în spate. Am jucat și eu.
Cât de tare!
Frigider de vinuri, nu?
Frigider de vinuri, de bere, depinde de tine.
Dă-mi un fluturaș.
E o casă mișto, Dre.
Mulțumesc!
- Ești cel mai tare! - Ba tu ești!
Scuze pentru asta!
Ai treabă acum?
Mi-ar plăcea să recuperăm.
Programul a aproape gata, nu s-a atins nimeni de vin.
E de la Costco.
Cum aș putea refuza...
Dre?
Nu e rău, de fapt.
Simt gust de stejar,
alcool,
chipsurile de mai devreme.
Nu știu nimic despre vinuri.
De obicei beau doar burbon.
Ești una din tipele alea mișto
care merg în baruri, beau whisky și se uită la sport?
Nu. Majoritatea beau burbon unde am crescut eu.
- Unde ai crescut? - Bardstown.
E un oraș mic lângă Louisville.
N-aș fi ghicit.
Fiindcă sunt asiatică?
Da. Erați singura familie de asiatici din oraș?
Nu, chiar mai bine. Am fost singura asiatică din oraș.
Mamă!
Am fost adoptată.
De doi albi foarte drăguți.
Mergeam în Louisville o dată pe lună să mâncăm la un restaurant vietnamez.
Iubesc mâncarea vietnameză.
Nu și dacă ai mânca într-un restaurant de rahat
în Kentucky.
Trebuia să facem schimb.
Am crescut în Monterey Park,
iar la școala mea 80% erau asiatici.
Și cum a fost?
Destul de bine.
Multă lume m-a vrut în echipa de baschet.
Îmi place baschetul, dar n-am vrut să stric jocul,
așa că m-am alăturat orchestrei.
La ce ai cântat?
Violă. Am fost primul scaun.
E impresionant într-o școală cu atâția asiatici.
De aceea am ales viola.
Vioara era mult prea competitivă. Ai tăi sunt nebuni.
Bine, deci ai crescut într-o zonă foarte asiatică,
dar te-ai căsătorit cu o albă?
De unde știi că e albă?
Nunta cu tematică de cai? E clar.
E vorba de o albă.
Și Craig e alb.
Lasă-mă să ghicesc.
Chipeș, barbă,
cămăși în carouri,
n-a fost hărțuit în liceu.
Da, toată lumea îl place pe Craig.
Nu cred că a avut vreo problemă în copilărie.
- Ai fost hărțuit la școala asiatică? - Am fost, da.
De Rich Chen.
Avea 1,80 cm, bine făcut,
cu un tatuaj uriaș al unei ciori pe piept.
Nebunie curată! Amintindu-mi toate astea
mă face să mă gândesc
că albii trebuie să se chinuie ca să fie agresați.
Da, știu ce vrei să spui.
Nu am avut de ales, totuși.
Eram un copil negru slab, ieșeam în evidență ca un deget inflamat.
Nici eu n-am avut de ales.
Mi s-a spus de atâtea ori „Lucy Liu”,
încât m-am tuns scurt crezând că voi rezolva ceva.
Oameni tot îmi spuneau: „Ce faci, Lucy Liu?”
„Îmi dai un autograf, Lucy Liu?”
Știi, cred că, atunci când îți e greu în liceu,
devii, cumva, mai interesant ca adult.
Sunt destul de sigur
că n-am fi avut discuția asta minunată
cu acest vin mediocru,
dacă ai fi fost tare și frumoasă în liceu.
- Alo! - E un compliment.
Evident ești fermecătoare acum.
Și ești și drăguță, Lucy Liu.
Îmi place de tine în mov. E o culoare bună.
Asta e jignitor.
Nu mă face să-l sun pe tipul ăla asiatic să te bată.
Suntem prieteni pe Facebook. E chirurg acum.
Mamă! Chiar i-ai schimbat viața!
Să începem!
Și Tiger Woods.
- Asta a durut. - Pe aproape.
Bună idee să pui terenul ăsta aici!
Aproape totul e maro în zona asta.
Suntem în sudul Californiei.
Nu se cade pentru un agent imobiliar,
dar n-ar trebui să locuiască nimeni aici.
De ce oamenii construiesc orașe în mijlocul deșertului?
Mie-mi convine.
Adică, poți aduce apa prin țevi.
Ce se întâmplă în cazul unui dezastru natural?
Cutremur, alunecare de teren, erupția unui supervulcan.
Ce e un supervulcan?
Din păcate, există o cantitate imensă de magmă fierbinte
chiar sub Wyoming, așteptând să erupă.
Practic, întreaga parte de vest a Statelor Unite e pe cale să explodeze.
Și noi stăm aici, mâncând chipsuri și jucând golf.
Da.
N-ar trebui să ne panicăm? Să alergăm și să strigăm?
Probabil.
Iar dacă nu ne prinde vulcanul, va fi altceva.
Schimbări climatice, Coreea de Nord, ceva.
Nu, nu prea cred.
Cred că vom fi bine.
Sunt un optimist, bine? Am încredere în umanitate.
Omenirea e problema. Facem totul praf.
Nu. Ia gândește-te!
Acum zece mii de ani,
trăiam în peșteri, mâncând bețe și rahat.
Și acum suntem pe iarbă făcută de om,
ținând crose de titan,
bând suc de struguri care te face praf.
Oamenii au făcut toate astea.
Suntem uimitori.
Nu știu.
Vinul ăsta nu e așa bun.
În plus, nu cred că am mâncat bețe.
Iată-ne din nou!
Cu o altă întrebare la care nu putem răspunde.
Ce zici de asta?
Încearcă să bagi asta.
Dacă reușești,
ai dreptate, oamenii sunt buni, lumea devine mai bună.
Dacă ratezi, am dreptate.
Bine.
Atunci vom ști. De acord?
Da.
Aceasta e pentru soarta omenirii.
Mamă!
- Acum știm. - Da.
Nu știu dacă sunt fericită sau nu.
Bine, e rândul meu.
Dar avem nevoie de un nou pariu.
Ce zici de asta?
Dacă nimeresc, atunci va trebui să-mi spui un secret.
Dacă ratez, îți spun eu unul.
- În regulă. - Bine?
Ratează.
Bine, să auzim.
Bine, secretul meu e
că nu-mi place pizza.
Ce? Nu se poate.
- E prea multă pâine. - Și?
Nimic, doar spuneam.
Ăsta nu prea e secret.
Trebuie să-mi spui unul adevărat. Ceva bun.
Bine.
De fapt, n-am niciun client interesat de casa asta.
Am venit pentru că știam că vei fi aici azi.
Mamă!
Bine.
M-am gândit mult la tine în ultimii doi ani.
Și eu m-am gândit la tine.
Mult.
Sperând că, într-o zi, vei intra pe ușa aia.
Ar trebui să mă duc acasă acum, dar...
Nu vreau.
Îmi pare rău! A fost prea repede?
Nu.
Vezi, ți-am spus!
Lumea devine mai bună.
Taci din gură!
Serios! Ne-a adus împreună.
Cred că da.
În trecut, știi cât de greu ar fi fost
pentru un tip ca mine să fie cu cineva ca tine?
Și dacă eram împreună,
am fi fost un cuplu ciudat, la care s-ar fi holbat toți.
Dacă te întorci mult în timp, probabil că nici nu ne-am fi întâlnit.
Am locui în părți diferite ale orașului.
Eu aș lucra la un restaurant chinezesc sau la o spălătorie.
Sau la un fumoar pentru opiu.
Da, dar, acum lumea e mai obișnuită
cu ideea unui cuplu care arată cu noi, știi?
Da.
E rasist să spui că cei mai simpatici copii sunt cei afro-asiatici?
Nu, deloc.
Sunt unii dintre cei mai frumoși copii.
Îi pui împreună și gata.
Ai tras lozul cel mare.
Bună, scumpo!
Da. Sunt încă aici, la casă.
Da. Pot trece pe la Whole Foods în drum spre casă.
Bine. Și eu te iubesc.
Îmi pare rău! Probabil nu trebuia să răspund...
E în regulă.
Nu e ca și cum ar trebui să facem asta.
Vrei să pleci pur și simplu?
Fără să vorbim despre asta?
Nu știu, ce e de discutat?
Ce vom face, renunțăm la viețile noastre, ne mutăm în altă țară?
Nu, nu putem face asta, dar...
Doar mă simt prost. Îmi pare rău!
N-ar trebui.
A fost frumos.
Ar trebui să plec.
Miroase uimitor aici. Dumnezeule!
Mulțumesc!
Cum a fost la muncă azi?
A fost chiar foarte bine.
Am vândut La Presa azi.
Da.
- E grozav. În sfârșit! - Da.
Știu, nu? Tu ce-ai făcut?
Nu chiar bine.
Noua politică cu câinii la birou e o nebunie.
Sunt opt câini la muncă.
Sunt mult prea mulți!
Marilyn, singură, a adus trei.
Doi au început să se lupte,
pentru că voiau să se împerecheze.
Cum ar trebui să lucrez acolo?
Doamne!
Știi, nu e prima greșeală a lui Marilyn. Ar trebui să plece.
Totuși, mă descurc mult mai bine.
Scumpo!
Dar nu din cauza ta,
doar pentru că e mai puțin lătrat aici.
Bine. Înțeleg acum.
E frumos. Mâncăm afară?
Da, sună grozav.
- Nu pune mâna! - Bine.
Voiam doar să gust puțin.
Cine naiba sunteți?
Gătești în casa asta abandonată?
Pâinea asta cu usturoi va fi...
V-o puneți în casa asta abandonată?
- Te scuz. - Voi ce faceți aici?
Suntem frații Lopez. Mama noastră e agent imobiliar.
Avem cheie.
Plecați naiba de aici, frații Lopez!
Nu prin casă. Pe unde ați venit.
Scuze că m-am uitat la telefon.
Credeam că e Niki.
Zilele trecute aproape că m-a prins.
Te am în telefon „Ortoped”.
Sună atât de fals!
Eu te am în telefon „Cafeneaua Hot Wings”.
Cum reușesc unii să facă asta?
Sunt oameni care au alte familii ani de zile.
E o nebunie.
Nu-mi place că mă pricep la minciună.
Poate ar trebui să ne oprim.
Nu mă pot întoarce la ce era înainte.
Fiecare zi e la fel.
Zi de zi.
Cu tine, lucrurile sunt diferite.
Dar ai dreptate cu minciuna.
Chestiile astea nu durează.
În cele din urmă, vom fi prinși.
Poate ar trebui s-o facem pe bune.
- Vorbești serios? - Da.
Totul din mine îmi spune că ar trebui să fiu cu tine.
De câte ori ți s-a mai întâmplat asta?
Cu siguranță asta e prima dată.
Și la mine.
Atunci, hai s-o facem!
De acord!
Deci, ce facem?
Cred că trebuie să vorbim cu soții noștri.
Da.
Le menționăm că ne vedem cu altcineva?
Ce ar trebui să facem?
Dacă vrem o despărțire curată,
trebuie să fim complet sinceri.
Merită măcar atât.
Ai dreptate.
O facem în seara asta?
Nu știu. Dacă...
Dacă am face-o peste trei săptămâni?
Se apropie ziua de naștere a lui Sadie.
Am luat un tip cu baloane, e foarte încântată.
Nu vreau să fie ziua de naștere
când tatăl ei și-a părăsit familia.
Dar peste trei săptămâni, promit că o voi face.
Chiar va fi un moment bun?
Nu crezi că o să apară altceva?
Nu. Asta e tot.
Serios.
Dacă așteptăm până după petrecere, vin părinții mei.
Nu pot s-o fac cât timp sunt aici.
Și apoi sunt sărbătorile, așa că...
Trebuie s-o facem acum.
După ce le spunem, se va termina.
Și putem fi fericiți împreună.
S-o facem acum.
- Te iubesc. - Și eu.
DE VÂNZARE IMOBILIARE SARAH LANG
Bună, mulțumesc foarte mult că ați venit!
Vă rog să-mi spuneți dacă aveți întrebări.
Mulțumesc! De fapt, o caut pe Sarah.
Sunteți vreun prieten de-al ei?
Da. Dar n-am mai văzut-o de mult.
E aici? Ea face prezentarea, nu?
Îmi pare rău că trebuie să-ți spun asta, dar Sarah a murit acum câteva luni.
Ce s-a întâmplat?
A avut cancer. A fost destul de brusc.
A fost greu pentru familia ei.
Nu știu dacă i-ai întâlnit vreodată.
Îmi pare atât de rău.
Era o persoană minunată.
Da.
Mulțumesc că mi-ai spus.
Mă duc să arunc o privire.
Desigur.
Mulțumesc.
Ne-am ratat șansa, nu-i așa?
Am ratat-o.
Vreau să merg.
Unde vrei să mergi?
La Oceanside.
Pentru totdeauna
Subtitrarea: Ruxandra Jianu
Redactor Cristian Brinza nu