Navěky
-Ahoj. -Ahoj.
Máte tu pěkný výběr.
Díky.
Všechny ty sýry.
Dokonce i ten divný kulatý s ořechy. Fajn.
Mohl bych?
Nechcete si vzít ten uprostřed?
Má to mít tvar hvězdy.
-Kruci. Hned to spravím. -Já to udělám.
Teď jste osahal všechny.
Dobře, odcházím od stolu. Došlo mi to.
To oceňuji.
-Mimochodem, Andre. -Jsem Sarah.
Promiňte, že jsem vám rozbil hvězdu.
Promiňte mi moje OCD.
To nic. Poprvé předvádíte dům?
Už jsem jich pár dělala.
Ale teď poprvé sama. Proč?
Jste neobyčejně připravená.
Máte tu červené, bílé, růžové víno.
Ale co abstinenti?
Na to jsem nemyslela.
To jim asi bude muset stačit nealko.
Fajn, fajn. Očividně máte občerstvení pod kontrolou.
Řekněte mi o tom domě.
Můj klient je rozvedený otec,
který se mnou rád mluví o hip hopu.
Kdybyste mu měla prodat dům, jak to uděláte?
Raz, dva, tři, teď.
Tohle je vaše šance koupit překrásný dům z poloviny století
v tichém a klidném prostředí.
Takže ho musí předělat a dojíždění ho zabije.
To víte vy, ale váš starý bílý klient ne.
Kdo říká, že je starý a bílý?
To je rasismus a ageismus.
Rád mluví s černochem o hip hopu?
To mi zní jako starý běloch.
Dobře, neřeknu vám rasu,
ale jmenuje se William Davenport III.
Aha, hispánec.
Ale vážně.
V tomhle prostředí se naučíte,
že záleží jen na klientovi, co se rozhodne koupit.
Však víte. Nějaký magor, co miluje krekry,
sem klidně může zítra vejít a celé to tu koupit.
Myslela jsem, že přijde víc lidí.
To není vaše chyba.
Tohle není úplně dům snů.
Nepomáhá ani, že je blízko divné čtvrti,
která je zavřená kvůli plísni.
-Tak to se tam stalo? -Myslím.
Páni.
Myslíte, že ty domy někdy zase zprovozní?
Nevím. Už je to dlouho.
Sakra. Dlouho.
Je zatraceně pozdě.
Rád jsem vás poznal, ale musím letět.
Jistě. Nechte mě samotnou v děsivém domě blízko plísně.
Co takhle...
Za sklenici růžového
vám budu dělat společnost, dokud někdo nepřijde.
To je milé.
Může to chvíli trvat. Možná se k vám přidám.
To zní ještě lépe.
Jen jednu sklenku.
Ještě ti doliju.
A naše trasa pokračuje kuchyní,
ve které najdeme také
vestavěné prkénko,
které má bůhvíproč tři díry.
A hádej, co zapíná tohle.
-Stropní světlo. -Ne.
Drtič odpadu.
Co? To je šílenost.
A, a...
Co tenhle?
To musí být to světlo.
Kdo tohle navrhoval?
Co...
Věř mi, tohle není ta nejpitomější část.
Vážně?
Jaká je nejpitomější část domu?
Představuju ti skříňku příhodně umístěnou skoro u stropu.
Co to je? Proč by to někdo dělal?
Nedá se tam dosáhnout.
Co myslíš, že tam je?
Netuším.
Tohle je divné, ale jsem teď nervózní.
Já vím. Já taky.
Dobře. Jdeme na to.
Páni.
Co tam je?
Hudební skříňka.
Vážně?
Jo. Je tam něco napsané.
„Pro Adeline, mou lásku.“
Proboha.
Šílené, co?
Jak myslíš, že je stará?
Netuším. Zjistíme to.
Dělám si legraci. Jsou to hřebíky.
Zatraceně.
Jsi příšerný.
Za ten výraz na tvé tváři to stálo.
Promiň. Nemůžu.
Co se děje?
Myslel jsem, že mezi námi něco je.
Jsem zasnoubená.
Promiň, já...
Nenosíš prsten, takže...
Ano, ještě žádný nemám.
Můj snoubenec je teď bez práce, takže potřebuje nějaký čas.
Dal mi lízátkový prsten. Moc hezký.
To je hezké.
Myslím, že jsem se jen připila.
Jo, já taky.
Asi bych měl jít.
Asi jsem to předtím neřekla úplně dobře.
Nechci, aby sis myslel, že Craig je nějaký chudák.
Může mi koupit prsten, ale chce mi sehnat nějaký moc hezký.
Samozřejmě.
Ty teď nikoho nemáš, že?
Ne. Já... Zrovna jsem skončil dvouletý vztah.
Co se stalo?
Byla připravená začít to brát vážně, ale já ještě nebyl.
A nešel jsem na hru její kámošky,
tak mi poslala prostředníček,
a to bylo všechno.
Ani se vlastně nezlobím.
Jen mám pocit,
že ta věc „navždy spolu“ pro mě vlastně asi není.
Páni. To je zajímavý přístup.
Od dvacátníka jsem to nikdy neslyšela.
Zrovna mi bylo 30.
Jsem teď dospělý.
Slavil jsem narozeniny ve vinárně,
a pak jsme se šli podívat na X-Men.
Tvůj rozchod mě mrzí,
ale chápu, o co jí šlo.
Taky mi zrovna bylo 30
a mám pocit, že musím začít s tím procesem.
Procesem?
Co to znamená, chemoterapii?
Chci rodinu.
A ženy na to mají méně času, takže jsem začala
a dostala lízátkový prsten.
Chápu, co tím myslíš,
ale já ani nevím, jestli vůbec věřím v manželství.
Nepřipadá ti to trochu zastaralé?
Věci se mění, lidé se mění,
chceš něco jiného,
ale zasekneš se s někým, kdo se k tobě ani nehodí.
Třeba jako mí rodiče.
Rozešli se?
Ne. Hůř. Zůstali spolu.
A teď se vzájemně nenávidí.
A přitom jsou to oba super lidi.
Jen se nehodí jeden k druhému.
Věřím, že kdyby se rozešli dřív,
byli by oba šťastní.
Tvé rodiče neznám,
ale myslím, že za lásku je potřeba bojovat.
Nemůžeš to vzdát.
Protože když na to přijde, nechceš najít někoho za dveřmi,
kdo čeká, až se vrátíš domů?
Lidé nemají být sami.
Chápu tě, ale já nejsem sám.
Mám kamaráda Charlese, je pekelně vtipný
a jeho bytový komplex má vířivku.
Je to pecka.
Poslyš, rád bych se tu s tebou hádal
o významu manželství jako instituce,
ale upřímně, tohle je jedna z těch velkých otázek,
na které ani nepotřebujeme odpověď.
Já nevím.
Jsme dva mizerní realiťáci v mizerné části Kalifornie.
Myslím, že na to máme.
Jsi si stoprocentně jistá tím Craigem?
Jsem.
Dobře. Dávám zpátečku.
-Půjdu. -Dobře.
Hej. Máš vizitku?
Zůstaneme v kontaktu?
Kvůli práci.
Ne. Moc se mi líbíš.
Nechci stalkovat tvůj instagram
a vidět tě s manželem v Mořském světě.
Dobře. Rozumím.
Ale do Mořského světa bychom nikdy nešli.
Já nevím, co dělají manželé.
Ale tohle bylo fajn,
a pak trapné,
a pak zase fajn, takže...
Nevím, co se snažím říct. Půjdu.
Ahoj.
Sarah?
Andre. Ahoj.
Páni.
-Dlouho jsme se neviděli. -Ano.
Mám klienta, kterého tahle oblast zajímá,
tak jsem se zastavila.
-Ráda tě vidím. -Taky tě rád vidím.
Jsem rád, že ses zastavila.
Pěkný výběr.
Stojí to za to.
Buďme upřímní. Tenhle dům nikdo nekoupí.
Nechal jsem zavřený sáček, abych si ho mohl vzít domů.
Tak jak se máš? Jak jde život?
Vidím, že jsi vdaná.
Ano. Ano.
Vzali jsme se v Denveru, v lesích.
Má sestřenice zpívala At Last.
Byla děsná. Musela začínat dvakrát.
Ta písnička nestojí za ten risk.
Jaká byla tvoje svatba?
Byla to jízda.
„Byla to jízda“?
Byla zaměřená na koně.
Niki miluje koně, takže...
Mám z tebe radost.
Proměnila tě taky v koňáka?
Ne. Pořád jsou moc velcí.
Mám pro zvířata pravidlo. Když zcvoknou, musím je dokázat zabít.
Dobré pravidlo.
Doteď tě udrželo naživu.
Moc ráda jsem tě viděla.
Hodně štěstí s domem. Já půjdu.
Ještě prosím nechoď. Dej mi sekundu.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jak se máš? -Je tam tréninková jamka?
Sakra že jo. Sám jsem ji tam dal.
Páni, tak to je boží.
A vestavěná vinotéka?
Vinotéka, pivotéka, je to jenom na tobě, chlapáku.
Dobře. Vezmu si leták.
Tohle je super dům.
Díky.
-Jsi frajer. -Jsi frajer.
Omlouvám se za to.
Musíš teď nutně někam?
Chtěl bych s tebou zůstat.
Tohle už skoro skončilo, na víno nikdo nesáhl.
Je z Costco.
Jak bych mohla odmítnout...
Dre?
Kupodivu není špatné.
Cítím dub,
alkohol,
chipsy, co jsem snědla.
Nevím o víně vůbec nic.
Většinou piju bourbon.
Jsi ta cool holka,
co chodí do barů a pije whiskey a sleduje sport?
Ne. Jen pocházím z místa, kde lidi pijí bourbon.
-Kde to je? -Bardstown.
Městečko poblíž Louisville.
Aha. To bych netipoval.
Že jsem Asiatka?
Jo. Byli jste tam jediná asijská rodina?
Ještě líp. Byla jsem tam jediná Asiatka.
Páni.
Jsem adoptovaná.
Dvěma moc milými bílými lidmi,
kteří mě každý měsíc brali do vietnamské restaurace v Louisville.
Miluju vietnamské jídlo.
Protože jsi nejedl v děsné restauraci
uprostřed Kentucky.
Měli jsme se vyměnit.
Já vyrostl v Monterey Park,
kde bylo ve škole 80 procent Asiatů.
A jak ti to tam šlo?
Docela dobře.
Hodně lidí mě chtělo do basketbalového týmu.
Mám basket rád, ale radši jsem se na to vykašlal
a dal jsem se k orchestru.
Na co jsi hrál?
Na violu. První viola, zlato.
Páni. To je působivé, na školu s tolika Asiaty.
Proto viola.
Housle byly moc soutěživé. Tví lidi jsou prostě blázni.
Takže jsi vyrostl v totálně asijské oblasti,
ale oženil ses s bílou ženou?
Jak víš, že je bílá?
Koňská svatba? No tak.
To je zatraceně bílé.
Craig je taky bílý.
Budu hádat.
Hezký, se strništěm,
kostkované košile,
nikdy ho nešikanovali.
Jo, Craiga má každý rád.
Myslím, že v dospívání neměl žádné problémy.
-Tebe na té škole šikanovali? -Vlastně jo.
Byl to Rich Chen.
190 centimetrů, svalnatý,
na hrudi obří tetování vrány.
Šílenost. Když na to myslím,
říkám si,
že bílý musí dojít mnohem dál, aby ho šikanovali.
Vím, co tím chceš říct.
Já jsem vůbec neměl šanci.
Hubené černé dítě, neustále jsem byl na očích.
Taky jsem neměla moc na výběr.
Tolikrát mi řekli „Lucy Liu“,
že jsem si radši ustřihla vlasy.
Ale lidi stejně pořád „Ahoj, Lucy Liu“ a „Jak je, Lucy Liu?“
„Dáš mi autogram, Lucy Liu?“
Říkám si, že když si na střední zažiješ peklo,
stane se z tebe zajímavější dospělý.
Jsem si stoprocentně jistý,
že bychom si takhle nepovídali,
s průměrným vínem,
kdybys byla už na střední cool a krásná.
-No tak. -To byl kompliment.
Teď jsi okouzlující.
A docela hezká, Lucy Liu.
Líbí se mi ta slézová. Sluší ti.
To je drzost.
Abych nezavolala toho velkého Asiata.
Teď jsme přátelé na Facebooku. Pracuje jako chirurg.
Páni. Tak to jsem nečekala.
Jdeme na to.
A Tiger Woods.
-Auvajs. -Těsně vedle.
Dobrý nápad, dát sem tu jamku.
Protože je tu jinak všechno hnědé.
No, tohle je jižní Kalifornie.
Neměla bych to říkat,
ale tady by nikdo žít neměl.
Proč si lidé vůbec staví domy uprostřed pouště?
Mě to nevadí.
Prostě si sem přivedeš vodu trubkou.
A co přírodní katastrofy?
Zemětřesení, sesuv bahna, erupce supervulkánu.
Co je supervulkán?
No, naneštěstí je pod Wyomingem obří kotel žhavého magmatu,
který čeká na erupci.
Celý západ Spojených Států vyletí do vzduchu.
A my tu jen tak sedíme a jíme chipsy?
Jo.
Neměli bychom panikařit? Pobíhat kolem a křičet?
Nejspíš.
Když nás nedostane vulkán, tak něco jiného.
Změna klimatu, Severní Korea, cokoli.
Ne, to si nemyslím.
Budeme v pohodě.
Jsem optimista, víš? Věřím v lidstvo.
Lidstvo je problém. Všechno jsme podělali.
Ne. Zamysli se.
Před 10 000 lety
jsme žili v jeskyních a jedli klacky.
A teď jsme na umělé trávě,
držíme titanové hole,
pijeme hroznovou šťávu, co tě sundá.
Tohle zařídili lidé.
Jsme vlastně úžasní.
Já nevím.
To víno není tak dobré.
A taky jsme nikdy nejedli klacky.
A je to tu zas.
Další velká otázka bez odpovědi.
Co takhle?
Zkusíš se trefit.
Když to dokážeš,
máš pravdu, lidé jsou dobří, svět se vzpamatuje.
Když mineš, mám pravdu já.
Dobře.
Pak budeme vědět. Platí?
Platí.
Tohle rozhodne o osudu lidstva.
Páni.
-Teď to víme. -Jo.
Jsem šťastná nebo smutná?
Řada je na mně.
Ale potřebujeme novou sázku.
Co tohle?
Když to zvládnu, řekneš mi tajemství.
Když minu, řeknu ti ho já.
-Dobře. -Dobře?
Mineš.
Dobře, do toho.
Fajn, moje tajemství...
Nemám ráda pizzu.
Co? To je šílené.
-Je tam moc těsta. -A?
A nic, to je ono. Řekla jsem ti to.
To není tajemství.
Musíš mi říct opravdové tajemství. Dobré.
Dobře.
Ve skutečnosti nemám klienta se zájmem o tenhle dům.
Přišla jsem, protože jsi tu ty.
Páni.
Dobře.
V posledních letech jsem na tebe dost myslela.
Já na tebe taky myslel.
Hodně.
Doufal jsem, že jednou vejdeš těmi dveřmi.
Měla bych jít domů, ale...
Nechci.
Promiň. Je to moc rychlé?
Ne.
Vidíš, říkal jsem to.
Svět se zlepšuje.
Zmlkni.
Vážně. Svedl nás dohromady.
Asi ano.
Víš, jak by bylo kdysi těžké
pro muže jako já být s ženou, jako jsi ty?
A spolu
bychom pořád byli ten divný pár, na který každý civí.
Když se vrátíš dost daleko, nikdy bychom se ani nepotkali.
Žili bychom v různých částech města.
Já bych pracovala v čínské restauraci nebo prádelně.
Nebo opiovém doupěti.
Jo, ale teď je svět lepší,
když může být pár, co vypadá jako my.
Jo.
Je rasismus říct, že asijsko-černé děti jsou ty nejhezčí na světě?
Vůbec ne.
Tohle jsou dva nejhezčí druhy dětí.
Dáš je dohromady a tradá!
Bingo.
Ahoj, zlato.
Jo, jo. Pořád řeším ten dům.
Jo. Zastavím se v obchodě cestou domů.
Jasně. Taky tě miluju.
Promiň. Neměl jsem to zvedat.
To nic.
Neměli bychom to dělat.
Ty teď prostě odejdeš?
Nebudeme o tom mluvit?
Já nevím, o čem chceš mluvit?
Co uděláme, zahodíme naše životy, odstěhujeme se jinam?
Ne, to nemůžeme, ale...
Cítím se špatně. Promiň.
Neměl bys.
Bylo to moc pěkné.
Měla bych jít.
To voní úžasně. Proboha.
Díky.
Jak bylo v práci?
Vlastně docela dobře.
Prodal jsem La Presa.
Jo.
-Skvělé. Konečně. -Jo.
Já vím. A co ty?
Nic moc.
To nové pravidlo o psech je šílené.
V práci je asi osm psů.
To je vážně moc.
Sama Marilyn přivedla tři.
Dva se začali prát
kvůli sexu s třetím.
Jak v tom mám pracovat?
Proboha.
To není Marilynin první problém. Bude muset jít.
Teď je mi ale mnohem lépe.
Zlato.
Ale ne díky tobě,
jen proto, že tu není tolik štěkotu.
Jasně. Chápu.
Venku je hezky. Nenajíme se tam?
To zní skvěle. Dobře.
-Nesahat. -Fajn. Fajn.
Jen jsem chtěl ochutnat.
Kdo sakra jste?
Vy vaříte v tomhle opuštěném domě?
Ten česnekový chleba bude...
Vy to děláte v tomhle opuštěném domě?
-Prosím? -Co tady děláte?
Jsme Lopezovi. Máma je realitní agentka.
Máme klíč.
Vypadněte odsud, Lopezovi!
Ne přes dům, tudy, kudy jste přišli.
Promiň, že to kontroluju, zlato.
Mohla to být Niki.
Málem mě chytila, jak ti píšu.
Mám tě uloženou jako „doktor přes nohy“.
To zní tak falešně.
Já tě mám jako „Hot Wings Cafe“.
Jak tohle lidé dokážou?
Dokážou mít celé roky druhou rodinu.
To je šílené.
Nesnáším, jak dobře lžu.
Možná bychom měli přestat.
Už se nemůžu vrátit zpátky.
Každý den je stejný.
Den za dnem.
S tebou je všechno jiné.
Ale s lhaním máš pravdu.
Tyhle věci dlouho nevydrží.
Nakonec nás nachytají.
Možná bychom to měli udělat.
-Myslíš to vážně? -Ano.
Všechno mi říká, že mám být s tebou.
Jak často se ti to v životě stane?
U mě je to rozhodně poprvé.
U mě taky.
Tak to uděláme.
Dobře, jdu do toho.
Tak co budeme dělat?
Musíme si promluvit s partnery.
Jo.
Zmíníme, že máme někoho jiného?
Nebo... Co budeš dělat?
Jestli chceme čistý rozchod,
musíme být úplně upřímní, prostě to říct.
Aspoň tohle si zaslouží.
Máš pravdu.
Uděláme to dneska?
Já nevím. Co takhle...
Co takhle za tři týdny?
Sadie bude mít narozeniny.
Bude bublifuk, hrozně se těší.
Nechci, aby si ty narozeniny pamatovala jako den,
kdy táta opustil rodinu.
Ale slibuju, že za tři týdny to udělám.
Bude to vhodný čas?
Nemyslíš, že přijde něco jiného?
Ne. Bude to tak.
Opravdu.
Když počkáme až po té oslavě, přijedou mí rodiče.
Nemůžu, když tu budou.
A potom jsou prázdniny...
Musíme to udělat teď.
Řekneme jim to a bude konec.
A můžeme být konečně spolu.
Uděláme to hned.
-Miluju tě. -Miluju tě.
NA PRODEJ REALITY SARAH LANGOVÁ
Díky moc, že jste přišel.
Ptejte se, jestli máte dotazy.
Díky. Vlastně hledám Sarah.
Jste její přítel?
Ano. Už jsem ji dlouho neviděl.
Je tady? Tenhle dům prodává ona, že?
Moc se omlouvám, ale Sarah před pár měsíci zemřela.
Co se stalo?
Měla rakovinu. Bylo to dost náhlé.
Pro její rodinu to bylo zlé.
Nevím, jestli jste je znal.
Moc mě to mrzí.
Byla úžasný člověk.
Ano.
Díky, že jste mi to řekla.
Jen se tu porozhlédnu.
Samozřejmě.
Díky.
Propásli jsme naši šanci.
Propásli jsme ji.
Chci jít.
Kam chceš jít?
Do Oceanside.
Navěky
Kreativní dohled Lucie Musílková .