Pentru totdeauna
- Bună! - Salut!
Cum merge rebusul?
Destul de bine.
Am câteva lacune.
Istorie, sport și știință.
Geografie.
Niciodată nu știu râurile.
Dar le știu pe cele legate de dinți.
Uite asta. 32, orizontal. „Molar.”
O, da!
Doar că „L” nu merge.
Da.
Declanșez o reacție în lanț.
Am pierdut tot colțul de sud-vest. La naiba!
Bine, trec la următorul.
Bine.
Mai multe râuri?
Pe bune?
Scumpule, nu vrei să luăm o pauză?
- Vrei să ne plimbăm? - Sigur.
Haide!
Asta e perfecțiunea.
Asta chiar e...
Foarte frumos.
Serios? Nu sunt toate cam la fel în acest moment?
Nu. Ești nebună?
Cel pe care l-ai făcut acum e tare amuzant.
Cel din capăt are un aer mai serios,
iar ăsta mare e...
Ăsta e băiatul cel rău din grup.
Da, văd și eu.
E un fel de James Dean în care poți pune salată.
Da.
Vrei să ne plimbăm?
Da, dar repede.
Știi vreun râu care trece prin Paris?
Sena.
Ești sigură?
Pentru că atunci aici am „Aripi Suffalo”.
Îți amintești când eram aici și am văzut toți acei fluturi?
Da. A fost tare mișto!
Unde crezi că se duceau toți?
Probabil spre Marele Canion.
Acolo m-aș duce, dacă aș putea zbura.
Acum cât timp a fost asta?
Nu știu. Un an?
Mai mult?
Totul începe să se estompeze.
Da, așa e.
Tăceți puțin!
Ce? Ce se întâmplă?
Am spus să taci. E cineva nou în cartier
și se mută lângă voi.
Glumești? Într-adevăr?
Asta e o veste mare.
E o doamnă.
E bătrână, ca voi doi, dar părea mult mai mișto.
Mamă! Pare de treabă.
De unde știi că e mai tare ca noi?
Nu știu. După modul în care a închis ușa.
Să mergem s-o salutăm!
Să-i urăm bun venit în cartier.
Da, desigur.
Probabil are multe întrebări.
Haide! Nu mergem?
Mark, vrei să vii?
Nu. Nu vreau să vă asociez cu mine.
Mă văd cu ea mai târziu.
Cred că e acasă.
Bună!
- Bună! - Salutare!
Am vrut doar să ne prezentăm.
Eu sunt June, iar el e soțul meu, Oscar. Suntem noii tăi vecini.
Bine. Eu sunt Kase.
Ce nume interesant!
E prescurtarea de la ceva?
Kase... Tina?
Eu nu... Ăsta nu e un nume.
Nu e prescurtarea de la nimic.
Uite, știm că poate fi cam...
Greu să te acomodezi când vii aici.
Probabil că ai câteva întrebări.
Prima informație e că ai murit.
- Da. Am înțeles asta. - Bine.
Grozav!
Asta e casa ta.
Avem un teren de shuffleboard și...
Scumpo, nu știu ce să mai spun.
Cu ce te ocupai înainte?
Am lucrat pentru guvern.
- Mamă! - Serios?
Ce făceai?
Aș prefera să nu spun.
Ba ne-ai putea spune. Adică, suntem cu toții morți acum,
așa că nimic nu mai e clasificat.
- În ce lună te-ai născut? - Octombrie.
Bine.
Mai.
Și eu tot în mai.
Trebuie să plec.
Mi-a părut bine.
Și nouă.
Mi-a plăcut de ea, e foarte interesantă.
- Și mie mi s-a părut. - Da.
Ce crezi că făcea pentru guvern?
Nu știu.
Poate CIA sau FBI.
Sau la Trezorerie.
Poate a fost ambasador.
Cine știe ce s-a întâmplat după ce am murit.
Poate a fost președinte.
Nu știu, părea prea rebelă ca să fi fost președinte.
Da. Asta nu dă bine în inima țării.
Cred că a mers bine mai devreme.
Cred că ne-a plăcut. Cred c-am putea fi prieteni.
Lucrurile au mers grozav.
Ea a fost, poate, un pic...
Nepoliticoasă.
Știi, mă bucur că ai spus asta, pentru că sunt de acord,
dar poate era doar obosită.
Da, desigur, era obosită.
Este o tranziție uriașă, sunt multe de asimilat.
Tocmai mi-am dat seama de ceva.
Trebuia să-i fi dus un cadou.
Ce-am avut în cap?
Nimic, evident.
Oprah spune să aduci mereu un cadou, indiferent de ocazie.
Data viitoare când mai mergem, să-i ducem ceva.
Absolut.
Și când să fie asta?
Trebuie să-i dăm timp. Poate câteva zile.
Da. Sau poate mâine.
Mâine e bine.
Da, ne trezim și ne ducem acolo.
- Grozav plan! - Da.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
- 'Neața! - Bună!
Vă ajut cu ceva?
Ne-am dat seama c-am fost nepoliticoși ieri.
Nu ți-am adus niciun cadou de casă nouă,
așa că, poftim!
Rețeta specială de macaroane cu brânză a lui Oscar.
O fac cu patru feluri de brânză.
E ora opt dimineața.
Macaroanele cu brânză sunt mereu binevenite, eu așa zic.
Iar eu am făcut castronul.
Fac ceramică uneori.
Ai noroc că-l primești pe ăsta.
E printre preferatele noastre.
Îi spunem bolul James Dean.
Ce?
Pentru că e băiatul rău.
Nu știu despre ce vorbești.
Glumește.
Da, sunt dus cu pluta.
Dar macaroanele cu brânză sunt tare bune.
Bine. Vă mulțumesc.
Ce-a fost asta?
Nimic.
E totul în regulă acolo?
Da, totul e bine. Trebuie să plec.
Bine. Ne mai vedem, fato.
Și dacă vrei să le reîncălzești, setezi cuptorul...
A plecat.
Atunci ea a fost un pic deplasată, nu noi.
Absolut. Noi am fost foarte drăguți.
Am fost grozavi.
Tare drăguți. Vecini adevărați.
Nu știu ce altceva am fi putut face.
I-am dus un cadou.
Da. Macaroanele mele cu brânză.
Unii oameni sunt nepoliticoși.
Sau...
Poate așa e ea, mai timidă.
Unii oameni sunt așa.
Introvertiți.
Pun pariu că a ajutat-o la slujba ei la Trezorerie.
Da. Probabil îi place matematica.
Da. Contabilitate criminalistică etc.
Contabilii l-au prins pe Al Capone.
Stai! Face ceva.
Ține macaroanele cu brânză.
Cred că iese pe verandă ca să le savureze.
Mănâncă în aer liber.
Le-a aruncat.
Ce? Doamne!
De ce aruncă castronul?
La naiba!
Era unul dintre cele mai bune. Era James Dean.
Ce problemă are?
- Și ce se aude? - Nu știu.
Bine. Știi ce? Las-o baltă! Am încercat.
Am încercat.
E vina ei, nu a noastră.
Nu te porți așa cu oamenii.
Nu le faci asta oamenilor.
Ce, e mișto și misterioasă?
Da.
Dar asta nu e o scuză.
Categoric.
Știi ceva? M-am săturat să vorbesc despre ea.
- Știi? - Da.
- Să nu ne pierdem timpul! - Da. Nu merită!
Cui nu-i plac macaroanele cu brânză? Este mâncarea de alinare universală.
Tuturor le place.
Nepotul meu, Terence, nu vrea să mănânce nimic
și adoră macaroanele cu brânză.
Nu se mai satură.
Terence are probleme,
dar nu urăște macaroanele cu brânză.
Tot mă deranjează faza cu castronul.
Da, pentru că e o nebunie.
Înțeleg că nu-ți place mâncarea cuiva.
Dar castronul meu e foarte funcțional. Poți pune orice acolo.
Da, orice.
Chipsuri, covrigei, bomboane, fructe.
Orice.
Chei.
Struguri.
- Ce naiba e asta? - Habar n-am.
Ce face acolo?
Mă gândesc numai la prostii, nu vreau să-ți spun.
Face un tonomat personalizat?
Stai! E un tipar.
Scurt, scurt, lung, scurt, lung.
Nu contează, nu e nimic. E total aleatoriu.
Mai am puțin și-l termin pe ăsta.
Cred că tema este „state scrise greșit”.
Doamne! Tot nimic.
N-am mai văzut-o de o săptămână.
Nu mi se pare normal.
Poate are nevoie de ajutorul nostru.
Poate a căzut în duș sau ceva.
Mai știi când bunica s-a blocat în bideu?
Nu cred că e cazul lui Kase.
Să mergem să vedem ce face?
Nu.
Mă refer să mergem și să sunăm la ușă.
Haide, poți termina aia mâine!
Dacă merg, terminăm cu asta?
Da. Promit.
Haide! Va dura cinci minute.
Hai, bate la ușă!
Nu văd nimic.
Să mai sun o dată? Poate n-a auzit.
- Nu văd nimic. - Ei bine, am încercat.
E cineva?
Alo?
Intru în casă.
Sunt vecina ta, June.
Nu te speria!
Vin cu intenții bune.
Rahat!
Ce faci aici?
Tu ce faci aici?
Intru în casele tuturor când nu sunt acasă.
Ce? Serios?
- Ai intrat și în casa noastră? - Da. Tot timpul.
Ce faci acolo?
Nu-ți face griji!
Trebuie să spun,
când te-am cunoscut, am crezut că ești nașpa.
Ești plictisitoare, nu-mi place vocea ta,
dar e mișto că intri în casele oamenilor.
Nu intru prin efracție. Am vrut doar să mă asigur că Kase e bine.
Bine.
Fumezi marijuana?
Ce?
Fumezi marijuana? Nu e o întrebare atât de grea.
Cred că da. Obișnuiam s-o fac.
Da. Prietena mea Sharon avea un card.
Un card?
Da, e legal acum.
Glumești?
Nu. E destul de tare.
La naiba!
Am fumat o dată și n-am mai avut șansa s-o fac.
Acum îi spunem „iarbă”.
Rahat! E mult mai mișto.
Ai niște iarbă acum?
Nu. Îmi pare rău. Aș vrea eu.
Nasol.
Auzi, poți să pleci? Am treabă aici.
Sigur.
Și...
Nu e mare lucru, dar poți să nu-i spui lui Oscar despre iarbă?
Am ținut pentru mine.
Nicio problemă.
Secrete.
- Ce altceva mai ascunzi? - Nimic.
Bine.
Kase s-a întors.
Ce?
De fapt, cred că vine încoace.
Da? De ce?
Nu știu.
Nu răspunde!
Ce?
Bună!
Salut!
Ai intrat în casa mea?
Nu.
Categoric nu.
E o nebunie. N-am face asta niciodată.
Serios? Fiindcă Mark mi-a zis că June a intrat în casă.
Nemernicul!
Stai, chiar ai intrat în casa ei?
Nu am intrat prin efracție.
Ușa era descuiată
și voiam să mă asigur că e bine.
Eram o vecină bună.
Mi-ai căutat prin lucruri?
Nu. Absolut nu.
Ca să știi, e evident când minți.
Nu te-am pus eu să-ți lași ușa descuiată.
S-au făcut greșeli de ambele părți.
Ne pare foarte rău.
Nu există scuză pentru ceea ce a făcut
și ne cerem scuze.
Să nu mai faci!
N-o mai facem.
Ciudaților!
Ce-a fost în capul tău?
Nu știu.
Pur și simplu s-a întâmplat. Ușa ei era deschisă și...
N-am avut încotro.
Cum adică, n-ai avut încotro?
Adică facem aceleași cinci lucruri în fiecare zi,
iar asta a fost ceva nou.
Dar intrarea prin efracție nu poate fi noutatea.
Și...
Îmi plac cele cinci lucruri făcute în fiecare zi.
Și mie.
Grozav! Hai să n-o mai deranjăm pe Kase!
Pe bune, de data asta!
Da. Sunt de acord.
Bine, mă apuc de gătit.
Fac ceviche.
Bună!
Vino puțin!
Ce?
Am nevoie să mă ajuți.
Ia de partea asta!
Doar...
Ce facem?
Doar ridică-l.
Gata.
Ridică!
Îl scoatem afară.
- Mamă! - Pe ușa din spate.
- Pe acolo? - Da.
Bine, două trepte.
- Am impresia că nu-l țin bine. - Treaptă.
Doar...
Bine, întoarce-te. Acest...
Așa e bine.
Bine. Pune-l jos.
Bine.
Ce faci?
Vreau să-i dau foc.
Ce? De ce?
Pentru că nu-mi place.
Prima dată, am încercat să-l târăsc în stradă. N-a mers.
Apoi, să-l tai cu o drujbă.
Nici asta nu a funcționat.
Cum adică „nici asta n-a funcționat”?
Vezi? Uite-l!
Mamă!
Cum...
Revine mereu la loc?
Da.
Mulțumesc.
Cu drag!
Deci...
Vrei să-mi spui adevăratul motiv pentru care ai intrat aici?
Jur că doar am vrut să văd ce faci.
Îmi pare tare rău.
Aș vrea să mă revanșez.
Poate vii la noi la cină într-o seară, sau...
- Ce? - Nu, doar...
Ce? Ce e așa amuzant?
Tu. Ești amuzantă.
Ce e amuzant la mine?
Ești moartă.
Sunt moartă.
Nimic din toate astea nu contează.
Și tu-ți faci griji că oamenii sunt nepoliticoși unul cu altul.
Pentru scuze.
Am văzut un tip tunzându-și gazonul deunăzi.
De ce? Cui îi pasă?
Tipul ăsta o să-și tundă peluza în fiecare săptămână,
săptămână după săptămână?
Pentru totdeauna? Ăsta e planul?
Nu știu.
Ce altceva mai e de făcut?
Cine știe? Ar trebui să...
Ar trebui să încercăm altceva.
Ar trebui să forțăm limitele.
Să explorăm, să facem orgii...
Nu știu dacă ăsta e răspunsul.
Fostul meu iubit din facultate m-a convins s-o facem în trei într-o noapte.
Nu e chiar atât de grozav.
Ai de așteptat mai mult decât ai crede.
Asta pentru că o plăcea pe ea mai mult decât pe tine.
Rahat!
Chiar vrei să retrăiești viața pe care ai avut-o înainte?
De asta suntem aici?
Erai fericită înainte?
Da. Eram fericită.
De cele mai multe ori. Adică...
Îl aveam pe Oscar, pe prietenele mele.
Nu ploua niciodată unde locuiam. Eu nu...
Se pare că viața ta era ca a mea.
Plictisitoare și de rahat.
Am locuit într-un orășel plictisitor.
Am avut o slujbă plictisitoare,
unde întocmeam acte Medicaid pentru guvern.
Când m-am uitat și am văzut camionul ăla îndreptându-se spre mine,
am fost oarecum ușurată.
Și acum că sunt aici,
orice ar fi asta, nu vreau să mai trăiesc degeaba.
Voi face tot ce vreau.
Nu crezi că are mai mult sens decât ce faci tu?
Păi...
Sigur, aș...
Aș vrea s-o iau razna.
Să mă îmbăt și să sparg lucruri cu o bâtă de baseball, dar...
Și de ce nu o faci? De ce?
De ce? Pentru că nu...
Nu asta fac oamenii.
Uite ce cred eu.
Cred că o persoană fericită, mulțumită,
ceea ce pretinzi tu că ești,
nu intră în casele oamenilor
doar ca să simtă adrenalină.
Chiar am vrut să văd ce faci.
Minți.
Trebuie să plec.
Mulțumesc pentru bere.
Pentru totdeauna
Subtitrarea: Ruxandra Jianu
Redactor Cristian Brinza nu