‫לנצח‬
‫- הי. - היי.‬
‫איך הולך עם התשבצים?‬
‫די טוב.‬
‫כלומר, יש לי כמה חוסרים.‬
‫היסטוריה, וספורט, ומדע.‬
‫גאוגרפיה.‬
‫אני אף פעם לא מכיר נהרות.‬
‫אבל פתרתי כל מה שקשור לשיניים.‬
‫תראי את זה. 32 אופקי. "שן טוחנת".‬
‫אה, כן.‬
‫אבל "נת" לא יכול להיכנס שם.‬
‫כן.‬
‫אוף, זה יוצר תגובת שרשרת.‬
‫איבדתי את כל הפינה הדרום-מערבית. לעזאזל.‬
‫טוב, אני פשוט אעבור לבא בתור.‬
‫בסדר.‬
‫עוד נהרות?‬
‫בחייכם.‬
‫היי, מותק. מה דעתך שנעשה הפסקה?‬
‫- רוצה ללכת לטייל ברגל? - בטח.‬
‫קדימה.‬
‫זה מושלם.‬
‫זה באמת...‬
‫נחמד מאוד.‬
‫באמת? הם לא כולם אותו דבר בשלב זה?‬
‫אין מצב. השתגעת?‬
‫זה שעשית עכשיו הוא כזה כיפי.‬
‫לזה שבסוף יש וייב רציני יותר,‬
‫והגדול הזה, הוא...‬
‫הוא הילד הרע של החבורה.‬
‫כן, אני רואה את זה.‬
‫הוא כמו ג'יימס דין שאפשר לשים בו סלט.‬
‫כן.‬
‫רוצה לצאת לטיול רגלי?‬
‫כן. אבל ממש מהר.‬
‫את מכירה נהר שעובר בפריז?‬
‫הסן.‬
‫את בטוחה?‬
‫כי אז זה הופך את זה ל"כנף סוף".‬
‫את זוכרת את הפעם שהיינו כאן וראינו את כל הפרפרים?‬
‫כן. זה היה ממש מגניב.‬
‫לאן אתה חושב שהם עפו?‬
‫בטח לגרנד קניון.‬
‫לשם הייתי הולך לו יכולתי לעוף.‬
‫לפני כמה זמן זה היה?‬
‫לא יודע. שנה?‬
‫יותר?‬
‫הכול מתחיל להיטשטש.‬
‫נכון.‬
‫חבר'ה, תסתמו מהר.‬
‫מה? מה קורה?‬
‫אמרתי שתסתמו. יש מישהי חדשה בשכונה,‬
‫והיא עוברת לבית שלידכם.‬
‫אתה צוחק? באמת?‬
‫אלה חדשות רציניות.‬
‫זאת אישה.‬
‫היא זקנה, כמו שניכם, אבל היא נראתה הרבה יותר מגניבה.‬
‫וואו. היא נשמעת מדהימה.‬
‫איך אתה יודע שהיא מגניבה יותר מאיתנו?‬
‫לא יודע. לפי איך שהיא סגרה את הדלת.‬
‫חייבים ללכת להגיד שלום.‬
‫חייבים לקבל את פניה לשכונה.‬
‫כן, כמובן.‬
‫בטח יש לה המון שאלות.‬
‫קדימה. שנזוז?‬
‫מארק, רוצה לבוא?‬
‫לא. אני לא רוצה שהיא תקשר ביניכם לביני.‬
‫אפגוש אותה אחר כך.‬
‫אני חושבת שהיא בבית.‬
‫הי.‬
‫- הי. - הי.‬
‫רק רצינו להציג את עצמנו.‬
‫אני ג'ון, וזה בעלי אוסקר. אנחנו השכנים החדשים שלך.‬
‫טוב. אני קייס.‬
‫זה שם מעניין.‬
‫זה קיצור של משהו?‬
‫קייס... טינה?‬
‫אני לא... זה לא שם.‬
‫לא, זה לא קיצור לשום דבר.‬
‫תראי, אנחנו יודעים שיכול להיות קצת...‬
‫קשה להסתגל כשמגיעים הנה.‬
‫בטח יש לך כמה שאלות.‬
‫פיסת המידע הראשונה היא שאת מתה.‬
‫- כן. קלטתי את זה. - טוב.‬
‫נהדר. טוב...‬
‫זה הבית שלך.‬
‫יש לנו מתחם משחק דיסקיות, ו...‬
‫בחיי, מותק, ברח לי.‬
‫מה עשית כשהיית בחיים?‬
‫הייתי עובדת מדינה.‬
‫- ווהו. - באמת?‬
‫מה עשית?‬
‫אני מעדיפה לא לומר.‬
‫את יכולה להגיד. כלומר, כולנו מתים עכשיו‬
‫אז שום דבר לא חסוי או משהו כזה.‬
‫- באיזה חודש נולדת? - אוקטובר.‬
‫טוב.‬
‫מאי.‬
‫גם מאי.‬
‫תקשיבו, אני צריכה ללכת.‬
‫היה נחמד לפגוש אתכם.‬
‫טוב. גם אותך.‬
‫היה נהדר לפגוש את קייס. היא מעניינת מאוד.‬
‫- כן, גם אני חשבתי ככה. - כן.‬
‫מה את חושבת שהיא עשתה בשירות המדינה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי סי-אי-איי או אף-בי-איי.‬
‫או האוצר.‬
‫אולי היא הייתה שגרירה איפשהו.‬
‫כלומר, באמת, מי יודע מה קרה אחרי שמתנו.‬
‫היא יכלה להיות הנשיאה.‬
‫לא יודעת, היא נראתה יותר מדי כמו מורדת בשביל להיות נשיאה.‬
‫כן. הקטע הזה לא מתקבל טוב במדינות הצווארון הכחול.‬
‫מוקדם יותר היום זה הלך טוב.‬
‫היא חיבבה אותנו. אולי נוכל להיות חברים טובים.‬
‫דברים הלכו נהדר.‬
‫היא אולי הייתה קצת...‬
‫עניינית.‬
‫אתה יודע, אני שמחה שאמרת את זה, כי אני מסכימה,‬
‫אבל אני מרגישה שאולי היא הייתה רק עייפה.‬
‫מובן שהיא הייתה עייפה.‬
‫זה מעבר ענק, זה הרבה לעכל.‬
‫אלוהים, בדיוק קלטתי משהו.‬
‫היינו צריכים להביא מתנה.‬
‫מה עלה בדעתנו?‬
‫ברור שכלום.‬
‫אופרה אומרת שתמיד מביאים מתנה, לא משנה מה האירוע.‬
‫בפעם הבא שנלך, אנחנו צריכים להביא משהו.‬
‫בהחלט.‬
‫מתי אתה חושב שזה יהיה?‬
‫אנחנו צריכים לתת לה קצת זמן. אולי יומיים.‬
‫כן. או אולי מחר.‬
‫מחר זה טוב.‬
‫כן, נקום בבוקר, ניגש לשם ישר.‬
‫- תכנית מעולה. - כן.‬
‫- אני אוהב אותך. - גם אני אוהבת אותך.‬
‫- בוקר טוב. - הי.‬
‫אפשר לעזור לכם?‬
‫כן, פשוט קלטנו שהיינו כל כך גסי רוח אתמול.‬
‫אפילו לא הבאנו לך מתנה לחנוכת בית,‬
‫אז הנה.‬
‫המקרוני בגבינה המיוחד של אוסקר.‬
‫אני מכין אותו עם ארבעה סוגי גבינה.‬
‫השעה 8:00 בבוקר.‬
‫אין זמן רע למקרוני בגבינה, זה מה שאני תמיד אומר.‬
‫ואני הכנתי את הקערה.‬
‫אני עוסקת בקדרות לפעמים.‬
‫היי, יש לך מזל שאת מקבלת אותה.‬
‫היא אחת מהאהובות עלינו.‬
‫אנחנו קוראים לה קערת ג'יימס דין.‬
‫מה?‬
‫כי היא הילד הרע.‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫הוא צוחק.‬
‫כן, אני קצת קוקו.‬
‫אבל זה מקרוני בגבינה ממש טוב.‬
‫טוב. תודה.‬
‫מה זה היה?‬
‫כלום.‬
‫הכול בסדר בפנים?‬
‫כן, הכול בסדר. תקשיבו, אני צריכה ללכת.‬
‫טוב. מגניב. נתראה, ילדה.‬
‫ואם את רוצה לחמם את זה, צריך לכוון את התנור...‬
‫היא הלכה.‬
‫הפעם היא הייתה קצת לא בסדר, לא אנחנו.‬
‫בהחלט. אנחנו היינו נחמדים מאוד.‬
‫היינו נהדרים.‬
‫כל כך נחמדים. כל כך מסבירי פנים.‬
‫אני לא יודעת מה עוד יכולנו לעשות.‬
‫הבאנו מתנה.‬
‫כן. המקרוני בגבינה שלי.‬
‫יש אנשים שהם סתם גסי רוח.‬
‫או...‬
‫אולי היא רק ביישנית מטבעה.‬
‫יש אנשים כאלה.‬
‫מופנמים.‬
‫זה בטח היה טוב לעבודה שלה באוצר.‬
‫כן. בטח טיפוס של מספרים.‬
‫כן. חשבונאות משפטית, וכו'.‬
‫כלומר, רואי החשבון הם אלה שתפסו את אל קפונה.‬
‫רגע. היא עושה משהו.‬
‫היא מחזיקה את המקרוני בגבינה.‬
‫אני מניח שהיא תצא למרפסת ליהנות ממנו.‬
‫את יודעת, באוויר הפתוח.‬
‫היא זרקה את זה.‬
‫מה? אלוהים.‬
‫למה היא זורקת את הקערה?‬
‫זין על זה.‬
‫היא הייתה אחת מהכי טובות שלי. זה היה ג'יימס פאקינג דין.‬
‫מה קורה איתה?‬
‫- ומה הרעש הזה? - לא יודע.‬
‫בסדר. אתה יודע מה? תשכח מזה. אנחנו ניסינו.‬
‫אנחנו ניסינו.‬
‫זה באשמתה. זה לא באשמתנו.‬
‫את יודעת, לא עושים את זה לאנשים.‬
‫לא עושים את זה לאנשים.‬
‫כלומר, תראה. היא מגניבה ומסתורית?‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא תירוץ.‬
‫בהחלט.‬
‫את יודעת מה עוד? נמאס לי לדבר עליה.‬
‫- את יודעת? - כן.‬
‫- בואי לא נבזבז את הזמן שלנו. - כן. זה לא מגיע לה.‬
‫מי לא אוהב מקרוני בגבינה? זה אוכל נוחות אוניברסלי.‬
‫כולם אוהבים אותו.‬
‫האחיין שלי, טרנס, לא מוכן לאכול כלום,‬
‫והוא מת על מקרוני בגבינה.‬
‫לא נמאס לו מזה.‬
‫לטרנס יש בעיות,‬
‫אבל שנאה למקרוני בגבינה היא לא אחת מהן.‬
‫אני עדיין מוטרד מעניין הקערה.‬
‫כן, כי זה מטורף.‬
‫אתה לא אוהב אוכל של מישהו, אני מבינה.‬
‫אבל הקערה שלי ממש שימושית. אפשר לשים בתוכה כל דבר.‬
‫כן, כל דבר.‬
‫צ'יפס, בייגלה, ממתקים, פירות.‬
‫כל דבר.‬
‫מפתחות.‬
‫ענבים.‬
‫- מה זה, לעזאזל? - אין לי מושג.‬
‫מה היא עושה שם?‬
‫כל הניחושים שלי מטופשים, אני לא רוצה לחלוק אותם.‬
‫בונה מכונת תקליטים מותאמת אישית?‬
‫רגע. יש לזה דפוס.‬
‫קצר, קצר, ארוך, קצר, ארוך.‬
‫לא משנה, זה כלום. זה לגמרי אקראי.‬
‫אני חושב שאני קרוב בזה.‬
‫אני חושב שהנושא הוא "מדינות עם טעויות כתיב".‬
‫אלוהים. עדיין כלום.‬
‫עבר שבוע מאז שראינו אותה לאחרונה.‬
‫אני מרגישה שזה לא נורמלי.‬
‫אתה יודע, אולי היא בפנים וזקוקה לעזרתנו.‬
‫אולי היא נפלה במקלחת או משהו.‬
‫אתה זוכר כשסבתא שלי נתקעה בבידה?‬
‫אני לא חושב שזה קרה לקייס.‬
‫שניגש לשם ונבדוק מה שלומה?‬
‫לא.‬
‫אני רק מדברת על לגשת לשם ולצלצל בפעמון.‬
‫בחייך, תוכל לסיים את זה מחר.‬
‫אם אלך, נוכל לסיים עם זה סוף סוף?‬
‫כן. אני מבטיחה.‬
‫בחייך. זה ייקח חמש דקות.‬
‫קדימה, תדפוק.‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫שאלחץ שוב? אולי היא לא שמעה.‬
‫- אני לא רואה כלום. - טוב. ניסינו.‬
‫שלום?‬
‫אני נכנסת לבית.‬
‫זאת השכנה שלך ג'ון.‬
‫אל תיבהלי.‬
‫פניי לשלום.‬
‫שיט.‬
‫מה... מה את עושה כאן בפנים?‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני נכנס לבתים של כולם כשהם לא שם.‬
‫מה? באמת?‬
‫- אתה נכנס לבית שלנו? - כן. כל הזמן.‬
‫מה אתה עושה שם?‬
‫אל תדאגי לגבי זה.‬
‫אני חייב לומר,‬
‫כשפגשתי אותך, חשבתי שאת די על הפנים.‬
‫את משעממת, אני לא אוהב את הקול שלך,‬
‫אבל זה די מגניב שאת פורצת לבתים של אנשים אחרים.‬
‫אני לא פורצת. רק רציתי לוודא שקייס בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫היי, את מעשנת גראס?‬
‫מה?‬
‫האם את מעשנת גראס? זאת לא שאלה קשה.‬
‫אני מניחה שכן. נהגתי לעשן.‬
‫כן. לחברה שלי שרון היה כרטיס.‬
‫כרטיס?‬
‫כן, זה חוקי עכשיו.‬
‫את פאקינג צוחקת עליי?‬
‫לא. זה די נהדר.‬
‫זין.‬
‫ניסיתי פעם גראס ולא יצא לי לעשות את זה שוב.‬
‫קוראים לזה "ויד" עכשיו.‬
‫לעזאזל. זה הרבה יותר מגניב.‬
‫היי, יש לך ויד עכשיו?‬
‫לא. מצטערת. הלוואי.‬
‫באסה.‬
‫תקשיבי, את יכולה להתחפף? יש לי דברים לעשות כאן.‬
‫בטח.‬
‫ו...‬
‫זה לא סיפור, אבל תוכל לא לספר לאוסקר על עניין הוויד?‬
‫די שמרתי את זה לעצמי.‬
‫אין בעיה.‬
‫סודות.‬
‫- מה עוד את מסתירה? - כלום.‬
‫טוב.‬
‫היי, קייס חזרה.‬
‫מה?‬
‫למעשה, אני חושב שהיא באה הנה.‬
‫באמת? למה?‬
‫לא יודע.‬
‫אל תפתח לה.‬
‫מה?‬
‫הי.‬
‫היי.‬
‫פרצת לבית שלי?‬
‫לא.‬
‫בפירוש לא.‬
‫זה מטורף. בחיים לא נעשה דבר כזה.‬
‫באמת? כי מארק סיפר לי שג'ון פרצה.‬
‫החרא הקטן.‬
‫רגע, באמת פרצת לבית שלה?‬
‫לא פרצתי.‬
‫הדלת לא הייתה נעולה,‬
‫ורק רציתי לוודא שהיא בסדר.‬
‫הייתי שכנה טובה.‬
‫חיטטת בדברים שלי?‬
‫לא. בפירוש לא.‬
‫רק שתדעי, זה ממש ברור כשאת משקרת.‬
‫לא הכרחתי אותך להשאיר דלת לא נעולה.‬
‫שתינו טעינו.‬
‫היי, אנחנו מצטערים מאוד.‬
‫אין שום הצדקה למה שהיא עשתה,‬
‫ואנחנו מתנצלים.‬
‫אל תעשי את זה שוב.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫תימהוניים מזוינים.‬
‫על מה חשבת?‬
‫לא יודעת.‬
‫זה פשוט קרה. הדלת שלה הייתה פתוחה ו...‬
‫אתה יודע, זה היה משהו לעשות.‬
‫"משהו לעשות"? מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאנחנו עושים את אותם חמישה דברים בכל יום,‬
‫ולפחות זה היה דבר חדש.‬
‫כן, אבל פריצה לא יכולה להיות הדבר החדש.‬
‫ו...‬
‫אני אוהב את חמשת הדברים שאנחנו עושים בכל יום.‬
‫גם אני אוהבת אותם.‬
‫נהדר. בואי לא נתעסק יותר עם קייס.‬
‫הפעם באמת.‬
‫כן. אני מסכימה.‬
‫טוב, אלך להתחיל את ארוחת הערב.‬
‫אנחנו אוכלים סביצ'ה.‬
‫היי.‬
‫בואי הנה רגע.‬
‫מה?‬
‫אני צריכה את עזרתך.‬
‫תתפסי את הצד הזה.‬
‫פשוט...‬
‫מה אנחנו עושות?‬
‫פשוט תרימי את זה.‬
‫מוכנה.‬
‫תרימי.‬
‫אנחנו יוצאות.‬
‫- וואו. - דלת אחורית.‬
‫- לשם? - כן.‬
‫טוב, שתי מדרגות.‬
‫- אני מרגישה שאין לי אחיזה בזה. - מדרגה.‬
‫רק...‬
‫טוב, תסובבי את זה. זה...‬
‫זה טוב.‬
‫טוב. תניחי את זה.‬
‫טוב.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני אצית את זה.‬
‫מה? למה?‬
‫כי אני שונאת את זה.‬
‫בהתחלה ניסיתי לגרור את זה למדרכה. זה לא עבד.‬
‫ואז לחתוך את זה עם מסור חשמלי.‬
‫גם זה לא עבד.‬
‫מה זאת אומרת, "זה לא עבד"?‬
‫רואה? הנה זה.‬
‫ווהו.‬
‫איך זה...‬
‫זה תמיד חוזר?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אז...‬
‫את מוכנה לספר לי מה הסיבה האמיתית שפרצת הנה?‬
‫אני נשבעת, באמת רק בדקתי מה שלומך.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫הייתי שמחה לכפר על זה.‬
‫נוכל לארח אותך לארוחת ערב אולי, או...‬
‫- מה? - לא, פשוט...‬
‫מה? מה כל כך מצחיק?‬
‫את. את מצחיקה.‬
‫מה מצחיק בי?‬
‫את מתה.‬
‫אני מתה.‬
‫שום דבר לא משנה.‬
‫ואת מודאגת לגבי זה שאנשים גסי רוח זה אל זה?‬
‫לגבי התנצלויות?‬
‫ראיתי בחור מכסח את הדשא שלו איזה יום.‬
‫למה? למי אכפת?‬
‫האם הבחור הזה יכסח את הדשא שלו כל שבוע,‬
‫כל שבוע ושבוע?‬
‫לנצח? זאת התכנית?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה עוד יש לעשות?‬
‫מי יודע? אנחנו צריכות...‬
‫אנחנו צריכות לנסות משהו שונה.‬
‫אנחנו צריכות לבחון את הגבולות.‬
‫לחקור, לעשות אורגיות...‬
‫אני לא יודעת אם זו התשובה.‬
‫החבר לשעבר המניאק שלי מהקולג' שכנע אותי לילה אחד לעשות סקס בשלישייה.‬
‫זה לא כזה מדהים.‬
‫בסוף את מחכה הרבה יותר ממה שנראה לך.‬
‫ברור, כי הבחורה השנייה מצאה חן בעיניו יותר.‬
‫שיט.‬
‫את באמת רוצה לחיות שוב את אותם החיים שהיו לך לפני שהגעת לכאן?‬
‫לכן אנחנו כאן?‬
‫היית מאושרת לפני כן?‬
‫כן. אני... הייתי מאושרת.‬
‫רוב הזמן. כלומר...‬
‫היה לי את אוסקר. היו לי החברים שלי.‬
‫אף פעם לא ירד גשם איפה שגרנו. אני לא...‬
‫נשמע כאילו החיים שלך היו כמו שלי.‬
‫משעממים ומחורבנים.‬
‫גרתי בעיר משעממת ומחורבנת.‬
‫הייתה לי עבודה משעממת ומחורבנת,‬
‫שבה תייקתי מסמכי ביטוח רפואי בתור עובדת מדינה.‬
‫כשהסתכלתי במורד הכביש וראיתי את המשאית ההיא באה לקראתי,‬
‫חלק ממני הרגיש הקלה.‬
‫ועכשיו שאני כאן,‬
‫לא משנה מה זה, אני לא מתכוונת לעבור את זה מתוך שינה.‬
‫אני אעשה מה שבא לי.‬
‫זה לא הגיוני יותר ממה שאת עושה?‬
‫כלומר...‬
‫בטח, אני...‬
‫הייתי רוצה פשוט להתחרפן.‬
‫להשתכר, לרסק דברים עם מחבט בייסבול, אבל...‬
‫אז למה את לא עושה את זה? למה?‬
‫למה? כי זה פשוט...‬
‫לא מה שאנשים עושים.‬
‫זה מה שאני חושבת.‬
‫אני חושבת שאדם מאושר ומרוצה,‬
‫מה שאת טוענת שאת,‬
‫לא מסתובב ופורץ לבתים של אנשים‬
‫רק כדי להרגיש משהו.‬
‫באמת רק בדקתי לשלומך.‬
‫את שקרנית.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫תודה על הבירה.‬