Navěky
-Ahoj. -Ahoj.
Jak jdou křížovky?
Docela dobře.
Mám možná pár prázdných míst.
Dějiny, sporty, vědu.
Zeměpis.
Nikdy neznám žádné řeky.
Ale znám všechno ohledně zubů.
Podívej. 32, vodorovně. „Molár.“
No jo.
Ale nesedí tam „L“.
Jo.
Sakra, řetězová reakce.
Přišel jsem o celý jihozápadní roh. Kruci.
Nevadí, jdu na jinou.
Dobře.
Zase řeky?
No tak.
Poslyš, co kdybychom si dali přestávku?
-Chceš se projít? -Jistě.
Pojď, pojď.
Perfektní.
To je...
Moc pěkná.
Vážně? Nevypadají všechny stejně?
Nesmysl, jsi blázen?
Ta, kterou jsi teď udělala, je bláznivá.
Ta na konci je vážnější,
a ta velká, ta je...
To je rozhodně rošťák.
Jo, vím, co myslíš.
Jako James Dean na salát.
Jo.
Chceš se projít?
Ano, ale hodně rychle.
Nevíš, která řeka protéká Paříží?
Seina.
Jsi si jistá?
Protože pak mi vyjdou „Suffalo Wings.“
Pamatuješ si, jak jsme tu viděli ty motýly?
Jo, to bylo super.
Kam myslíš, že všichni letěli?
Asi ke Grand Canyonu.
Tam bych letěl já, kdyby to šlo.
Kdy to tak bylo?
Nevím. Před rokem?
Je to víc?
Všechno mi začíná splývat.
To ano.
Lidi, buďte ticho.
Proč? Co se děje?
Řekl jsem ticho. Máme tu nováčka
a stěhuje se vedle vás.
Děláš si legraci? Fakt?
To je něco.
Je to dáma.
Je stará, jako vy dva, ale je hustší.
Páni. Zní úžasně.
Jak víš, že je hustší než my?
Nevím. Možná kvůli tomu, jak zavřela dveře.
Musíme ji jít pozdravit.
Musíme ji přivítat.
Samozřejmě.
Nejspíš má spoustu otázek.
Pojďme, měli bychom jít.
Marku, jdeš?
Ne. Nechci, aby mě viděla s vámi.
Půjdu za ní pak.
Myslím, že je doma.
Ahoj.
-Ahoj. -Ahoj.
Jen jsme se chtěli představit.
Jsem June a to je můj manžel Oscar. Jsme tví sousedé.
Fajn. Jsem Kase.
To je ale zajímavé jméno.
To je zkratka?
Kase... Tina?
To není žádné jméno.
Ne, není to zkratka.
Víš, víme, že to může být trochu...
Problém, když se sem dostaneš.
Nejspíš máš spoustu otázek.
První věc: Jsi mrtvá.
-Jo, to mi došlo. -Dobře.
Super. Takže...
Tohle je tvůj dům.
Máme tu hřiště na shuffleboard, a...
Bože, jsem úplně mimo.
Co jsi dělala zaživa?
Práci pro vládu.
-Páni. -Vážně?
Co jsi dělala?
To radši neřeknu.
Mohla bys. Teď jsme všichni mrtví,
takže už není nic přísně tajné.
-V jakém měsíci ses narodila? -V říjnu.
Dobře.
Květen.
Taky květen.
Poslyšte, už musím.
Těšilo mě.
Dobře. Nás taky.
Bylo super poznat Kase. Je moc zajímavá.
-Taky myslím. -Jo.
Co myslíš, že dělala pro vládu?
Netuším.
Možná byla v CIA nebo FBI.
Finance?
Možná dělala velvyslankyni.
Upřímně, co my víme, co se stalo po naší smrti.
Mohla být prezidentka.
Nevím, na prezidentku působí moc rebelsky.
Jo. To by se jim asi moc nelíbilo.
Myslím, že to šlo dobře.
Líbili jsme se jí. Můžeme být přátelé.
Věci šly skvěle.
Možná byla trochu...
Prudká.
Jsem ráda, že jsi to řekl, protože souhlasím,
ale možná byla jen unavená.
Samozřejmě, že byla unavená.
Musí toho hodně zpracovat.
Proboha, teď mi něco došlo.
Měli jsme přinést dárek.
Na co jsme mysleli?
Zapomněli jsme na to.
Oprah říká, že máš přinést dárek, ať se děje cokoli.
Až půjdeme příště kolem, něco vezmeme.
Rozhodně.
Kdy to asi bude?
Musíme jí dát nějaký čas. Možná pár dní.
Jo. Nebo možná zítra.
Zítřek je fajn.
Jo, ráno za ní zajdeme.
-Skvělý plán. -Ano.
-Miluju tě. -Taky tě miluju.
-Dobré ráno -Ahoj.
Přejete si?
Došlo nám, že jsme včera byli nezdvořilí.
Ani jsme nepřinesli uvítací dárek,
takže tady máš.
Oscarovy speciální makarony se sýrem.
Dal jsem tam čtyři druhy sýra.
Je osm hodin ráno.
Jak říkám, na makarony se sýrem není nikdy špatný čas.
A já udělala misku.
Občas pracuju s hlínou.
Máš kliku, že to je tahle.
Je to naše oblíbená.
Říkáme jí miska James Dean.
Cože?
Protože je to rošťák.
Netuším, o čem to mluvíte.
To byl vtip.
Jo, jsem vtipálek.
Jsou to ale vážně dobré těstoviny.
Dobře. Díky.
Co to bylo?
Nic.
Je tam všechno v pořádku?
Všechno v pohodě. Hele, musím.
Dobře. Uvidíme se, holka.
A když to budeš chtít ohřát, musíš...
Je pryč.
Tentokrát byla ona divná, ne my.
Rozhodně. My byli milí.
Skvělí.
Moc milí. Sousedští.
Co jsme ještě mohli dělat?
Přinesli jsme dar.
Jo. Moje makarony se sýrem.
Někdo je prostě nezdvořák.
Nebo...
Třeba je prostě stydlivá.
Někteří lidé takoví jsou.
Introverti.
Určitě se jí to hodilo v práci na ministerstvu.
Jo. Nejspíš je na čísla.
Jo. Forenzní účetnictví a tak.
Byli to účetní, kdo dostali Ala Capona.
Moment. Něco dělá.
Drží makarony se sýrem.
Nejspíš si je chce užít na verandě.
Pěkně venku.
Vyhodila je.
Cože? Proboha.
Proč vyhodila tu misku?
Zatraceně!
To byla jedna z mých nejlepších. To byl zatracený James Dean!
Co je s ní špatně?
-A co ten zvuk? -Nevím.
Fajn. Víš co? Zkoušeli jsme to.
Zkoušeli.
Je to její vina. Ne naše.
Tohle přece lidem dělat nemůžeš.
To lidem neděláš.
Hele. Je záhadná a hustá?
Ano.
Ale to není omluva.
Rozhodně.
A víš co? Už mě nebaví o ní mluvit.
-Chápeš? -Jo.
-Nebudeme ztrácet čas. -Jo. Nezaslouží si to.
Kdo nemá rád makaróny se sýrem? Je to univerzální jídlo.
Každý je miluje.
Můj synovec Terence nejí nic,
ale makarony se sýrem jo.
Nikdy nemá dost.
Má problémy,
ale makarony se sýrem má rád.
Pořád mě štve ta miska.
Jo, protože to je šílené.
Nechutná ti něčí jídlo, dobře.
Ale ta miska je funkční. Můžeš do ní dát cokoliv.
Jo, cokoliv.
Chipsy, preclíky, sladkosti, ovoce.
Cokoliv.
Klíče.
Hrozny.
-Co to sakra je? -Netuším.
Co to tam dělá?
Moje odhady jsou hloupé, ani je nechci říkat.
Staví jukebox na zakázku?
Počkej, je to vzor.
Krátký, krátký, dlouhý, krátký, dlouhý.
Zapomeň, je to úplně náhodné.
Myslím, že jsem blízko.
Tajenka bude „chybné názvy států“.
Sakra. Pořád nic.
Neviděli jsme ji už týden.
Tohle není normální.
Možná tam je a potřebuje pomoc.
Mohla upadnout ve sprše nebo tak.
Pamatuješ, jak se babička zasekla v bidetu?
To se Kase asi nestalo.
Neměli bychom to zjistit?
Ne.
Jen jsem tam chtěla jít a zazvonit.
No tak, můžeš to dodělat zítra.
Když půjdu, necháme už toho?
Ano. Slibuju.
No tak. Bude to pět minut.
Do toho, zaklepej.
Nic nevidím.
Znovu? Možná neslyšela.
-Nic nevidím. -Dobře, zkusili jsme to.
Haló?
Vstupuji na tvůj majetek.
To jsem já, sousedka June.
Žádný strach.
Tohle je mírová mise.
Sakra.
Co... Co tady děláš?
Co ty tady děláš?
Chodím do všech domů.
Cože? Vážně?
-Chodíš i k nám? -Jasně. Každou chvíli.
A co tam děláš?
Tím se netrap.
Musím říct,
že když jsem tě potkal, nezdála ses mi.
Jsi nudná, nemám rád tvůj hlas,
ale vloupačky do domů jsou hustá věc.
Nevloupala jsem se. Chtěla jsem jen zkontrolovat Kase.
Jasně.
Hele, kouříš ganju?
Co?
Kouříš ganju? Není to těžká otázka.
Asi jo. Dřív jsem kouřila.
Kamarádka Sharon měla kartu.
Kartu?
Teď je to legální.
Děláš si srandu?
Ne. Je to docela fajn.
Sakra.
Stačil jsem to zkusit jen jednou.
Teď tomu říkáme „tráva“.
Sakra. To je mnohem lepší.
Nemáš nějakou trávu?
Ne. Promiň. Kéž by.
Kruci.
Poslyš, nemohla bys jít jinam? Musím tu něco udělat.
Jasně.
A...
Není to nic zásadního, ale že neřekneš Oscarovi o té trávě?
Nechávám si to pro sebe.
Jasně.
Tajemství.
-Co ještě schováváš? -Nic.
Fajn.
Hej, Kase je zpátky.
Co?
Vlastně jde asi sem.
Ano? Proč?
Nevím.
Neotvírej.
Co?
Ahoj.
Byla jsi u mě doma?
Ne.
Rozhodně ne.
To je šílené. To bychom nikdy neudělali.
Vážně? Protože Mark mi řekl, že se ke mně June vloupala.
Ten kretén.
Cože, ty ses tam vážně vloupala?
Nevloupala.
Neměla zamčené dveře
a já jen kontrolovala, jestli je v pořádku.
Jen jsem dobrá sousedka.
Prohledávala jsi mi věci?
Ne. Rozhodně ne.
Jen abys věděla, je úplně jasné, kdy lžeš.
No, ty sis nechala odemčeno.
Obě jsme udělaly chybu.
Opravdu se omlouváme.
Pro to, co udělala, není vysvětlení.
Omlouváme se.
Už to nikdy nedělej.
Ne.
Vy úchylové.
Co sis myslela?
Já nevím.
Prostě se to stalo. Měla otevřené dveře, a...
Prostě to bylo něco nového.
„Něco nového“? Cože?
Děláme každý den pět stejných věcí,
a tohle bylo aspoň něco nového.
Ano, ale vloupání nemůže být něco nového.
A...
Těch pět věcí každý den se mi líbí.
Mně se taky líbí.
Dobře. Už nebudeme Kase obtěžovat.
Tentokrát doopravdy.
Ano. Souhlasím.
Dobře, začnu chystat večeři.
Máme ceviche.
Ahoj.
Pojď sem na chvíli.
Cože?
Potřebuju pomoct.
Vezmi tuhle stranu.
Dobře, jen...
Co to děláme?
Jen to zvedni.
Můžu.
Zvedej.
Jdeme ven.
-Páni. -Zadní dveře.
-Tudy? -Jo.
Dobře, dva kroky.
-Mám pocit, že to neudržím. -Krok.
Jen...
Dobře, otoč to.
Dobře.
Fajn. Polož to.
Dobře.
Co to děláš?
Jdu to podpálit.
Cože? Proč?
Nelíbí se mi to.
Nejdřív jsem to chtěla rozmlátit. Vůbec to nešlo.
Pak to rozřezat motorovou pilou.
Taky to nešlo.
Co tím chceš říct, „nešlo to“?
Vidíš? Tady to je.
Páni.
Jak se to...
Vážně se to vždycky vrátí?
Jo.
Díky.
Jasně.
Takže...
Řekneš mi doopravdy, proč ses sem vloupala?
Přísahám, že jsem tě jen kontrolovala.
Promiň.
Chtěla bych to napravit.
Mohly bychom jít někdy na večeři, nebo...
-Co? -Ne, jen...
Co je na tom tak vtipného?
Ty. Ty jsi vtipná.
Co je na mně vtipného?
Jsi mrtvá.
Já jsem mrtvá.
Na ničem z toho nezáleží.
A ty se staráš, jestli jsme na sebe nepříjemné?
O omluvy?
Viděla jsem chlápka, jak seká trávník.
Proč? Není to fuk?
To ten chlap bude pořád sekat trávník,
týden za týdnem?
Navždycky? To je plán?
Nevím.
Co jiného tu můžeš dělat?
Kdo ví? Měli bychom...
Zkoušet nové věci.
Zkoušet posouvat hranice.
Zkoumat, pořádat orgie...
To asi není úplně řešení.
Můj kreténský ex-přítel z vysoké mě jednou přemluvil na trojku.
Vážně to není tak super.
Nakonec čekáš mnohem déle, než bys myslela.
Protože se mu ta druhá očividně líbila víc.
Sakra.
Vážně tu chceš žít ten samý život, co jsi měla předtím?
Proto jsme tady?
Byla jsi předtím šťastná?
Jo. Byla jsem šťastná.
Většinou. Chci říct...
Měla jsem Oscara. Kamarády.
Bydleli jsme na místě bez deště. Já...
Tvůj život zní dost jako můj.
Nudný a mizerný.
V nudném, mizerném městě.
Nudná, mizerná práce,
kde jsem jen seřazovala zdravotnickou dokumentaci pro vládu.
Když jsem šla přes cestu a uviděla, jak ke mně míří ten kamion,
částečně se mi ulevilo.
A teď, když jsem tady,
ať je to, co chce, nehodlám to už dělat znovu.
Budu dělat, co chci.
Nedává to větší smysl než to, co děláš?
Totiž...
Jasně, já...
Chtěla bych prostě šílet.
Opít se a něco rozmlátit baseballovou pálkou, ale...
Proč to neuděláš? Proč?
Proč? Protože...
To lidi nedělají.
Víš, co si myslím?
Že šťastná, spokojená osoba,
což o sobě tvrdíš, že jsi,
se nevloupává do cizích domů,
jen aby něco cítila.
Jen jsem tě kontrolovala.
Jsi lhářka.
Musím jít.
Díky za pivo.
Navěky
Kreativní dohled Lucie Musílková ovou pálkou, ale...