Pentru totdeauna
SECURITATE
ACCES INTERZIS
Ce naiba a fost asta?
Calmează-te, era o pasăre.
Nu știu, omule. Sau o dronă.
A fost o pasăre. Crede-mă!
Ce crezi că spun?
Despre ce vorbești?
Doar nu fac zgomot degeaba!
Comunică.
Ei bine, dacă ești atât de deștept, ce spun?
„Vino să mi-o tragi, sunt o pasăre!”
„Vino să mi-o tragi!”
Despre asta țipă păsările mereu.
Nu poate fi doar asta.
Ce zici de: „E prea frig, să zburăm spre sud”,
sau: „Am un vierme aici!”
Vezi, asta e.
O pasăre deșteaptă n-ar vorbi despre vierme,
ar ține-o pentru ea.
Dar în acest scenariu le spui copiilor tăi.
Ca să-i ajuți să crească.
Deci, asta e treaba ta?
Ești plătit să stai în mașină toată ziua?
Da.
Cred c-au închis cartierul din cauza igrasiei.
Am uitat.
Eu doar dau ture
și mă asigur că nu se furișează nimeni ca să se drogheze.
Drăguț. Trebuie să fac pipi. Unde să mă duc?
Uită-te în jur! Nu e nimeni aici.
Pișă-te unde vrei. Cacă-te, nu-mi pasă.
Drace! Ce slujbă mișto!
E incredibil că ești aici.
Am visat că se va întâmpla asta.
Adică... N-am vrut să mori,
dar știi ce vreau să spun. Doar...
Mi-a fost tare dor de tine.
Și mie mi-a fost dor de tine.
Cine e tipul ăla, scumpule?
E un prieten de-al tău?
De ce face pipi în fața noastră?
E un actual.
Așa le spunem noi celor care sunt încă în viață.
Noi suntem foști.
Noi îi putem vedea, ei, nu.
Lumi diferite.
Frate, e înfiorător.
Hai să plecăm de aici!
E amuzant. Cei vii vin aici doar din două motive.
Să faci pipi sau să se drogheze.
Ei au făcut ambele.
Sfinte Sisoe!
E în regulă. Va fi bine.
Hai să-ți arăt împrejurimile.
Bună, Jim!
Iată-te! Marele O!
Konnichiwa, Oscar!
Konnichiwa, Nakajima-san!
Dna Nakajima mă învață câteva cuvinte în japoneză.
Merge foarte... Yoku.
Japoneză?
Da. Mi-am făcut mulți prieteni aici.
Mulți oameni interesanți.
Ești bine?
Da. Sunt multe de procesat.
Desigur.
Te descurci mai bine ca mine.
Când am ajuns prima dată aici,
mă atingeam pe față și țipam.
Mulțumesc.
Și ce ar trebui să facem?
Nu știu.
Știe cineva?
Nu prea.
Nu stă nimeni de vorbă de tine și nu-ți oferă un pachet informativ.
Ar fi fost mișto. Îmi plac pachetele.
Mi se pare foarte copleșitor.
Putem să ne așezăm puțin?
Desigur.
Nu ai prea multe de învățat.
Doar trăim pur și simplu.
Știu că sună puțin ironic, dar...
E singurul cuvânt la care mă gândesc.
Deci, asta e?
Noi doar...
Trăim în continuare?
Și cât timp durează asta?
Adică, ce rost au toate astea?
Care a fost scopul vieții de dinainte?
Doamne!
Dumnezeule!
Frate!
Chiar se întâmplă asta?
Am halucinații?
Am luat un Tylenol înainte de zbor, dar asta...
Chiar pare ceva extrem.
Ai grijă cu alea!
Dau dependență.
Cred că acum nu mai contează, că...
Ei bine, sigur ai murit.
Există Dumnezeu, scumpule?
Nu știu.
Avem un teren de shuffleboard aici.
E ceva foarte important, bine?
Trebuie să-ți spun.
Ce este?
E vorba despre fântână.
E drăguță. Face ceva?
Ce știm
e că, cu cât te îndepărtezi mai mult de fântână,
cu atât te simți mai slăbit.
De aproape nu-ți dai seama.
Începi să-ți dai seama pe măsură ce te îndepărtezi.
Cât de departe poți ajunge?
E greu de spus.
Nu vrei să împingi lucrurile prea departe.
Nu! Nu atinge aia!
De ce? Ce se întâmplă?
Nimic. Doar făceam mișto.
Să fi văzut ce față ai făcut. Ceva de genul...
Ia uite!
Rahat! Mai c-am reușit.
Mai încearcă!
- La naiba! - Cine e puștiul ăsta?
Mark, cel mai bun prieten al meu.
A murit în anii '70, e aici de mult timp.
Vino să te joci cu noi, Mark!
Nu. Dispari, Josiah!
O să te joci cu noi cândva.
Îi urăsc pe copiii ăia.
Când mori de tânăr te distruge.
Ca atunci când devii vedetă de mic.
Bine. Putem merge acasă, ca să ne relaxăm un pic?
Desigur. Trebuie să fii copleșită.
Da, e mult.
Să mergem acasă!
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Da!
Sex de revedere.
- Bună! - Bună!
Ceai Oolong, cu doar un dram de miere.
Preferatul tău.
Mamă!
Au aici?
A apărut odată cu tine.
Cred că-ți va plăcea aici. Nu e așa rău.
Și e mult mai bine acum că suntem împreună.
Mă bucur că ești aici.
Și eu.
Mă bucur foarte mult că ești aici.
Da. E tare că încă putem face asta.
Mamă! Casa asta e chiar tare.
Da, și eu n-am făcut nimic.
Așa era când am ajuns aici.
Sunt așa multe opțiuni unde poți sta.
Da.
Auzi?
Cum crezi că poți sta cel mai bine?
E ușor.
Picior peste picior, stângul peste dreptul.
Bine.
Vezi, e confortabil. E distractiv.
Pune-ți cafeaua pe genunchi.
Dar nu crezi că ești puțin sexist?
Adică, e în regulă dacă sunt în blugi,
dar ce fac dacă vreau să-mi iau o fustă mini?
Ai avea o priveliște minunată.
Dacă tot stai picior peste picior, de ce nu le pui de tot?
Vezi?
Stabil, compact, nu?
Și, cel mai important, nu-ți scot ochii cu veverița mea.
Bine, acum tu ești sexistă.
- Ce? - Da.
În varianta ta, uită-te la asta.
Îmi zdrobesc organele genitale.
E ca o menghină.
De asta stau mereu așa.
Stai mereu așa?
Mă ridic așa.
Poftim.
- Apropii călcâiele. - Da.
Desparți genunchii.
Și pui pantofii pe canapea. Chiar așa.
- Da. - Bine.
E bine.
Și apoi palmele sus.
Palmele sus?
Da, dacă ești la o petrecere de exemplu:
„Ceva de băut?”
„Pune-l acolo, e bine.”
„Îmi dai și mie? Și ceva pentru prietenul meu.”
Și dacă faci o întindere serioasă...
Da.
E minunat, poziția fluturelui, nu?
Cred că am descoperit-o.
Aș putea sta așa o veșnicie.
Și eu la fel.
Ce bine e!
Pe tine te doare?
Da, rău.
Chiar credeam că o să fiu mult mai flexibilă după moarte.
Vreau să-ți arăt ceva.
- Chiar acum? - Da.
E ceva de mers,
dar îți promit că merită.
Bine, să mergem!
Uite! Aici e.
Casa de la lac.
E destul de aproape de fântână, putem veni oricând dorim.
E minunat.
Uimitor că am găsit-o.
Este exact cum mi-o aminteam.
Ca pe vremuri.
Da.
Ne-am distrat ceva pe canapeaua aia.
Îmi pare rău, a sunat sexual,
dar vorbeam mai mult despre când am jucat Uno.
Ce ar trebui să facem când suntem aici?
Să ne plimbăm pe lângă lac?
Am putea să stăm pe verandă.
Să dormim puțin...
V-ați distrat la pescuit?
A fost foarte distractiv, tati!
- Mulțumesc! - Cine sunt oamenii ăștia?
- A fost frumos. - Mulțumesc!
- Ce se întâmplă? - Mulțumesc!
Trebuie să fiu sinceră cu tine.
Am vândut casa asta acum câteva luni.
Nu știam dacă o voi mai folosi.
A pus cizmele ude chiar pe podea.
Îmi pare atât de rău.
A fost o decizie foarte grea.
Știi ce?
Poate că e mai bine.
Ei nu știu că suntem aici, nu ne pot vedea.
Adică, tot putem face ce vrem.
Da.
Bine.
Mi-a fost dor de asta.
Și mie.
Aia e o gâscă canadiană?
Da. Cred că e.
- Asta e a mea! - Nu!
Dă-mi înapoi brățara!
- Nu! - Mă rănește!
Încetați sau vă iau telefoanele!
- Ea a început. - Treceți înăuntru!
- Dar... - Nu.
- Proasto! - Idioato!
Încetați! Aici e... Ar trebui să ne distrăm aici!
N-o să meargă.
- Ar trebui să mergem. - Nu.
Nu, e casa noastră de la lac. Am fost așa fericiți aici!
Știu asta, dar...
Sunt o mulțime de cabane pe aici.
Oamenii ăștia își pot găsi alta.
Totuși, nu văd de ce ar pleca.
Haideți, pe bune?
Credeam că sunteți mai buni de atât.
Adică?
Știu unde vreți să ajungeți.
Și unde anume crezi?
Vreți să-i...
„bântuim”.
Când o spui așa, sună prostesc.
Chiar putem face așa ceva?
Putem, dar n-o facem.
Comunitatea noastră, foștii, nu facem asta.
De ce nu?
E foarte greu de făcut.
Intră în stereotipurile despre noi.
Noi am depășit asta, ca și cultură.
Bine, dar dacă...
n-ai încotro,
pentru că ești copil, noi, adulți,
și trebuie să faci tot ce îți spunem.
Glumește, nu?
Ne pare rău. Îi pare rău.
Am 58 de ani, cucoană. Sunt mai în vârstă. Respectă-mă!
Scuze! Dar parcă n-ai trecut încă prin pubertate.
Te rog, doar de data asta.
E foarte important pentru noi.
A fost locul nostru special.
Locul vostru special? Nasol.
De ce e nasol?
Știi de ce.
Ascultă.
Te rog în calitate de amic.
Dacă te ajut,
îmi pregătești cina timp de o lună.
Glumești?
Mi-ar plăcea.
Da. Voi începe cu Italia. Vom face un tur al lumii culinare.
Lasă! Hai doar o săptămână!
Începem de mâine.
Nu. Îmi faci un sandviș la un moment dat.
- Mi-ar plăcea. - Las-o baltă de tot!
În fine. Hai să mergem!
Grozav! Ești un prieten bun.
Nu, nu sunt.
Nu cred că e un prieten bun.
Ba da, este. Trebuie doar să-i dai o șansă.
- Atitudinea... - Cartofii sunt buni.
- Chiar sunt. - Mulțumesc.
- Vrei o roșie? - Bine.
Dacă-mi spuneați că mama e atât de bună,
aș fi venit imediat.
Nu e cam tânără pentru tine, tataie?
Despre ce vorbești? Am 17 ani.
Ai spus că ai 58 de ani.
Ambele.
De ce vreți să scăpați de acești „orientali”?
Nu le poți spune „orientali”.
Termenul e „asiato-americani”.
Sunt din anii '70.
Pe atunci nu era rasism. Oamenii erau mișto.
Nu e adevărat.
Tu ce ești, apropo?
Bine, acum ce facem?
Luăm cearceafuri,
- ... lanțuri, din astea? - Iisuse!
Hai cu mine! Așteptăm până se întunecă.
Suntem cam limitați cu ceea ce putem face.
Corect. Ce opțiuni avem?
Să încercăm cu întrerupătorul. E clasică.
Bine.
Deci, primul lucru,
vă imaginați toată energia, emoțiile, din tot corpul
cum curg până în vârful degetului.
Dacă te concentrezi suficient, vei simți un bâzâit.
Și numai atunci, vei putea să apeși întrerupătorul.
Am înțeles.
Vrei să încerci, dragă?
Fiți atenți!
- Hai, scumpule! - Asta încerc.
Haide, apasă-l!
Asta e.
Ridică-l. Haide!
Te descurci.
Și sus.
E destul de greu.
Simți bâzâitul, dragă?
Da.
Nu. N-o să reușească.
Poate e vina profesorului. Instrucțiunile au fost vagi.
Instrucțiunile au fost bune. Îl distrage cicălitul tău.
Nu vă faceți griji, o să reușesc.
Bine, uneori ajută dacă ești supărat.
Canalizează totul în deget.
De parcă ai lovi un zid.
Haide, scumpule, te descurci.
Haide!
Așa!
Haide! Ridică-l!
- Îmi pare rău. - Asta e, ai încercat.
- M-am rănit. - OK.
Privește și învață.
Mamă!
- Uimitor! - Doamne!
Dar n-a funcționat. Încă doarme.
Rahat.
Ghinion, n-o pot face din nou.
Pot să încerc?
- Dumnezeule! - La naiba!
Ia uite!
O fac!
Rahat!
- Minunat, dragă! - Doamne!
A fost destul de bine.
De ce ești așa supărată?
N-am nimic.
Bine.
Vezi, scumpo? Nu mai face.
Am văzut, jur.
Lumina o luase razna. A fost înfiorător.
Probabil e o siguranță stricată.
O să verific din nou.
- Între timp... - Nu!
Încearcă să dormi, bine?
- E așa târziu. - Haide!
- Promit. - Lasă-mă pe mine!
Instalația electrică a casei e foarte veche.
Mâine e o zi mare.
Doamne! Uite! Calul ăla a căzut singur.
Asta e ciudat.
Nu dorm aici în seara asta.
Da. Cred că ai dreptate.
Așa! Suge-o, familie frumoasă!
Ne campăm cu toții în living!
Da!
Nu! Ce fac?
- Cine vrea bezele? - Eu!
E mult mai distractiv decât să dormim în camere, nu?
- Da. - Da.
E extrem de frustrant.
Probabil o să râdem
când o să povestim de Alison și fantoma din casa de la lac!
Dobitocilor!
Dragă, doar...
Gândește-te ca la un val care curge prin mâna la obiect.
Nu mi-a fost de ajutor.
Să cântăm ceva?
- Da! - Nu!
Să cântăm „She'll Be Coming Round the Mountain”?
Ei bine...
Acum ce facem?
Cred că ar mai fi ceva.
Nu știu dacă se poate,
dar am auzit un zvon despre un fost, Howard, care a făcut-o.
Ce anume?
Se numește „întoarcere”.
Dacă te concentrezi bine,
practic, îți întorci corpul pe dos,
și actualii te pot vedea o secundă.
Doamne!
Sună înfricoșător. Trebuie s-o încercăm.
Nici măcar nu știu dacă e posibil.
Eu cred în tine.
Dacă o poate face cineva, acela ești tu.
Da, aici ai dreptate.
Lasă-mă să intru, să mă pregătesc.
Să sperii de groază acești...
„asiato-americani”.
Știi, dragă,
chiar apreciez că m-ai adus aici.
Dar m-am gândit puțin, și...
Cred că ar trebui să renunțăm la asta.
Ce vrei să spui?
Adică, eu...
Cred că am avut momente minunate aici,
iar acest loc va fi întotdeauna special pentru noi,
dar e doar o casă.
Știi?
În plus, noi doi suntem în această situație nouă care e cam ciudată,
dar foarte incitantă.
Și chiar cred că ar trebui s-o acceptăm.
Cred că cel mai important e că suntem împreună, nu?
Doamne! Chiar ai dreptate!
Da?
Îmi doream să retrăiesc trecutul,
dar nu trebuie să facem asta.
Putem face multe alte lucruri.
Exact. Da. Bine.
În regulă.
- Să plecăm de aici! - Hai!
Bine.
Ce s-a întâmplat?
Am încercat întoarcerea, n-o pot face.
Doamne! E prea mult.
Vești bune.
Am decis să-i lăsăm să stea.
Nu vrem să-i mai speriem.
Ce? Nenorociților!
Nu e nevoie de asta.
Și, apropo, limbajul tău e foarte piperat.
Vorbește mai frumos!
Nu mai spun nimic acum. E mai bine?
Da, așa e mai bine.
Rahat!
Hai să luăm o pauză!
Suntem în aceeași echipă.
Ba nu.
Suntem în aceeași echipă. Hai să mergem acasă!
Eu mai stau.
S-o prind pe mamă la duș.
Ba nu, pervers mic.
Arăți minunat.
Eu n-am primit haine așa frumoase.
Eu cred că hainele tale arată perfect.
Cred că arăți perfect.
Mai am o surpriză pentru tine.
- Da? - Ești gata?
- Da. - Bine, deci...
Mamă!
- Da. Stai aici! - Mulțumesc!
- Te simți bine acolo? - Da.
Știu că am pierdut casa de la lac,
dar nu înseamnă că trebuie să renunțăm la toate tradițiile noastre.
Cum ar fi...
Păstrăvul meu special.
Poftim! Și...
Ia uite!
Mulțumesc!
Am crezut că o să recunoști mirosul,
dar m-am gândit să-l ascund puțin după bar
și am pus mai mult mărar.
Nu-i rău.
Pentru totdeauna
Subtitrarea: Ruxandra Jianu
Redactor Cristian Brinza nu