‫לנצח‬
‫אבטחה‬
‫אין להסיג גבול הכניסה אסורה‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫תירגע, בנאדם, זאת רק ציפור.‬
‫היי, אני לא יודע, בנאדם. או רחפן.‬
‫זאת הייתה ציפור. סמוך עליי.‬
‫מה אתה חושב שהן אומרות?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫הן לא סתם עושות רעש בלי סיבה.‬
‫הן מתקשרות.‬
‫אם אתה כל כך חכם, מה הן אומרות?‬
‫"בוא לזיין אותי, אני ציפור."‬
‫"בוא לזיין אותי."‬
‫רק על זה ציפורים צורחות על הזמן.‬
‫לא יכול להיות שזה רק זה.‬
‫מה לגבי, "קר מדי, בואו נעוף דרומה",‬
‫או, "יש לי כאן תולעת!"‬
‫רואה, זה העניין.‬
‫אם אתה ציפור חכמה, לא תדבר על התולעת,‬
‫תשמור אותה לעצמך.‬
‫אבל בתרחיש הזה, אתה אומר לתינוקות שלך.‬
‫כדי לעזור להם לגדול וכאלה.‬
‫בנאדם, אז זאת העבודה שלך?‬
‫משלמים לך רק לשבת במכונית הזאת כל היום?‬
‫כן.‬
‫נראה לי שסגרו את השכונה בגלל בעיית עובש או משהו?‬
‫שכחתי.‬
‫אני פשוט נוהג פה,‬
‫מוודא שאף אחד לא מתגנב פנימה כדי לעשות סמים או משהו.‬
‫נחמד. היי, אני חייב להשתין, בנאדם. איפה אני יכול?‬
‫תסתכל מסביב, בנאדם. אין פה אף אחד.‬
‫תשתין איפה שאתה רוצה. תחרבן, לא אכפת לי.‬
‫בחיי. העבודה הזאת מעולה, בנאדם.‬
‫זה מדהים שאת כאן.‬
‫חלמתי שזה יקרה.‬
‫כלומר, אני... לא רציתי שתמותי,‬
‫אבל את יודעת מה אני אומר. פשוט...‬
‫התגעגעתי אלייך כל כך.‬
‫גם אני התגעגעתי אליך.‬
‫מי הבחור הזה, מותק?‬
‫הוא חבר שלך?‬
‫למה הוא משתין מולנו?‬
‫הוא "עכשווי".‬
‫ככה אנחנו קוראים לאנשים שעדיין בחיים.‬
‫אנחנו "קודמים".‬
‫אנחנו רואים אותם, הם לא רואים אותנו.‬
‫עולמות שונים.‬
‫היי. בנאדם, המקום הזה מפחיד לאללה.‬
‫בוא נעוף מכאן.‬
‫זה מצחיק, יש רק שתי סיבות שהחיים מגיעים לכאן.‬
‫כדי להשתין או כדי לעשות סמים.‬
‫אלה עשו גם וגם.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה בסדר. היא תהיה בסדר.‬
‫בואי. אעשה לך סיור.‬
‫הי, ג'ים.‬
‫הנה הוא! או הגדול!‬
‫קוניצ'יווה, אוסקר.‬
‫קוניצ'יווה, נקג'ימה-סאן.‬
‫גב' נקג'ימה מלמדת אותי כמה מילים ביפנית.‬
‫זה הולך מאוד... יוקו.‬
‫יפנית?‬
‫כן. רכשתי הרבה חברים כאן.‬
‫כל כך הרבה אנשים מעניינים.‬
‫את בסדר?‬
‫כן. זה פשוט הרבה לעכל.‬
‫כמובן.‬
‫מצבך טוב ממה שמצבי היה.‬
‫כשרק הגעתי הנה‬
‫נגעתי הרבה בפנים שלי וצרחתי.‬
‫תודה. זה ממש...‬
‫אז מה אנחנו אמורים לעשות?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מישהו יודע?‬
‫לא ממש.‬
‫אף אחד לא מושיב אותך ונותן לך ערכת מידע.‬
‫כלומר, זה היה יכול להיות מגניב. אני מת על ערכות.‬
‫אני מרגישה קצת כאילו זרקו אותי למים העמוקים.‬
‫נוכל לשבת לרגע?‬
‫כמובן.‬
‫תראי, אין הרבה מה לדעת.‬
‫אנחנו פשוט חיים.‬
‫אני יודע שזה נשמע קצת אירוני, אבל...‬
‫זאת המילה היחידה שעולה בדעתי.‬
‫אז זהו?‬
‫אנחנו פשוט...‬
‫ממשיכים?‬
‫וכמה זמן זה נמשך?‬
‫כלומר, מה המטרה של כל זה?‬
‫מה הייתה המטרה של הדבר שלפני זה?‬
‫אלוהים.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫זה באמת קורה?‬
‫אני הוזה?‬
‫לקחתי טיילנול פי-אם לפני הטיסה שלי, אבל זה...‬
‫זה ממש נראה קיצוני.‬
‫היי. את צריכה להיזהר עם אלה.‬
‫הם יוצרים תלות.‬
‫אני מניח שזה לא משנה עכשיו, כי...‬
‫את בהחלט מתה.‬
‫יש אלוהים, מותק?‬
‫אני לא יודע.‬
‫יש כאן מתחם משחק דיסקיות.‬
‫זה ממש חשוב, בסדר?‬
‫אני צריך לספר לך על זה.‬
‫מה זה?‬
‫זאת המזרקה.‬
‫היא יפה. היא עושה משהו?‬
‫אחד מהדברים שאנחנו כן יודעים‬
‫זה שככל שאנחנו מתרחקים מהמזרקה,‬
‫כך אנחנו מרגישים חלשים יותר.‬
‫לא מרגישים כשקרובים.‬
‫את מתחילה להרגיש ככל שאת מתרחקת.‬
‫כמה רחוק אפשר להגיע?‬
‫קשה לומר.‬
‫כלומר, רק... לא כדאי להגזים בדברים.‬
‫לא! אל תיגעי בזה!‬
‫למה? מה קורה אם אני נוגעת?‬
‫כלום. אני סתם צוחק איתך.‬
‫היית צריכה לראות איך נראית. היית כמו...‬
‫תראי את זה.‬
‫זין. כמעט הצלחתי.‬
‫תנסה שוב.‬
‫- זין! - מי הילד המניאק?‬
‫זה מארק. הוא החבר הכי טוב שלי.‬
‫הוא מת בשנות ה-70, אז הוא נמצא כאן הרבה זמן.‬
‫בוא לשחק איתנו, מארק.‬
‫לא. תתחפף, ג'וזיה.‬
‫יום יבוא ותשחק איתנו.‬
‫שונא את הילדים האלה.‬
‫למות צעיר באמת דופק אותך.‬
‫זה כמו להיות מפורסם בגיל צעיר.‬
‫טוב. אולי נוכל ללכת הביתה ורק להירגע לכמה זמן?‬
‫כמובן. את בטח בסערת רגשות.‬
‫כן, זה כבד.‬
‫בואי נחזור הביתה.‬
‫היה נחמד לפגוש אותך.‬
‫כן!‬
‫זיון איחוד מחדש.‬
‫- הי. - הי.‬
‫תה אולונג עם נגיעה של דבש.‬
‫הכי אהוב עלייך.‬
‫וואו.‬
‫יש להם את זה כאן?‬
‫זה צץ כשאת הופעת.‬
‫אני חושב שממש תאהבי להיות פה. זה לא כל כך נורא.‬
‫וזה טוב הרבה יותר עכשיו כשאנחנו יחד.‬
‫אני כל כך שמח שאת פה.‬
‫גם אני.‬
‫אני באמת, באמת, באמת, באמת שמח שאת פה.‬
‫כן. מגניב שאנחנו עדיין יכולים לעשות את זה.‬
‫וואו. הבית הזה ממש נחמד.‬
‫כן, זה לא קשור אליי.‬
‫זה היה ככה כשהגעתי הנה.‬
‫יש כל כך הרבה אפשרויות ישיבה.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫מה אתה חושב היא הדרך הכי טובה בכל הזמנים, לשבת?‬
‫זה קל.‬
‫ברגליים משוכלות, שמאל על ימין.‬
‫טוב.‬
‫רואה, זה נוח. זה כיף.‬
‫את שמה את הקפה שלך כאן על הברך.‬
‫אבל לא נראה לך שאתה קצת סקסיסטי?‬
‫כלומר, זה בסדר אם אני לובשת ג'ינס,‬
‫אבל מה אם אחליט ללבוש חצאית עיפרון?‬
‫תהיה לך חתיכת הופעה עכשיו.‬
‫אני אומרת שאם אתה משכל רגליים, למה לא ללכת עד הסוף?‬
‫רואה את זה?‬
‫יציב, קומפקטי, נכון?‬
‫והחלק הכי טוב הוא שאני לא חושפת את איבר המין שלי.‬
‫טוב, עכשיו את סקסיסטית.‬
‫- מה? - כן.‬
‫תראי, בגרסה שלך, תסתכלי על זה.‬
‫זה מוחץ את איבר המין שלי.‬
‫זה כמו מלחציים.‬
‫לכן אני תמיד יושב ככה.‬
‫אתה תמיד יושב ככה?‬
‫אני פשוט עולה לכאן.‬
‫הנה.‬
‫- עקב מול עקב. - נכון.‬
‫נכון, תדחפי את אלה החוצה ככה.‬
‫ולשים את הנעליים על הספה. ככה.‬
‫- כן. - טוב.‬
‫זה נחמד.‬
‫ואז כפות ידיים כלפי מעלה.‬
‫כלפי מעלה?‬
‫נכון, כך שאם את במסיבה או משהו כזה,‬
‫"אפשר לקבל משקה?"‬
‫"שים את זה שם, זה בסדר."‬
‫"וגם אני יכולה לקבל משקה? וגם אחד בשביל החבר שלי."‬
‫אני חושבת שאם גם תוסיף מתיחה ממש עמוקה לזה...‬
‫כן.‬
‫זה נהדר, תנוחת פרפר עם כנפיים, נכון?‬
‫כן, נראה לי שעלינו על זה.‬
‫אני מרגישה שאוכל לשבת כך לנצח.‬
‫כן, גם אני.‬
‫זה טוב.‬
‫כואב לך מאוד?‬
‫ממש כואב לי, כן.‬
‫באמת חשבתי שאהיה הרבה יותר גמישה לאחר המוות.‬
‫היי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫- ממש עכשיו? - כן.‬
‫זה במרחק הליכה קצרה,‬
‫אבל אני מבטיח שזה שווה את זה.‬
‫טוב, בוא נלך.‬
‫תראי. הנה זה.‬
‫בית האגם.‬
‫זה קרוב מספיק למזרקה, נוכל לבוא לפה מתי שנרצה.‬
‫זה נהדר.‬
‫מדהים שמצאתי את זה.‬
‫הוא בדיוק כמו שאני זוכרת אותו.‬
‫בדיוק כמו פעם.‬
‫כן.‬
‫כייפנו על הספה הזאת.‬
‫סליחה, זה נשמע מיני,‬
‫אבל דיברתי בעיקר על כשהיינו משחקים אונו.‬
‫אז מה נעשה כשנהיה כאן?‬
‫שנלך על גדת האגם?‬
‫נוכל לצאת ולשבת על המרפסת האחורית.‬
‫נוכל לנמנם...‬
‫נהניתם מהדיג?‬
‫כן, זה היה ממש כיף, אבא!‬
‫- תודה. - מי האנשים האלה, לעזאזל?‬
‫- זה היה ממש כיף, אבא. - תודה.‬
‫- מה קורה, לכל הרוחות? - תודה.‬
‫אוסקר, אני חייבת להיות כנה איתך.‬
‫מכרתי את הבית הזה לפני כמה חודשים.‬
‫לא חשבתי שאשתמש בו כל כך.‬
‫המגפיים הרטובים שלו על הרצפה.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫זאת הייתה החלטה ממש קשה.‬
‫את יודעת מה?‬
‫אולי זה יהיה בסדר.‬
‫הם לא יודעים שאנחנו כאן, הם לא רואים אותנו.‬
‫כלומר, עדיין נוכל לעשות מה שבא לנו.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫התגעגעתי לזה.‬
‫גם אני.‬
‫זו ברנטה קנדית?‬
‫כן. נראה לי.‬
‫- זה שלי! - לא!‬
‫תחזירי לי את הצמיד שלי!‬
‫- אני רוצה אותו! - היא מכאיבה לי!‬
‫תיפרדו מי... אקח את הטלפונים שלכן!‬
‫- היא התחילה. - אתן, פנימה.‬
‫- אבל... - לא.‬
‫- טיפשה. - סתומה.‬
‫היי. אתן מוכנות... זה... אנחנו נהנים כאן!‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫- אולי כדאי שנלך. - לא.‬
‫לא, זה בית האגם שלנו. היינו כל כך מאושרים כאן!‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫יש המון בקתות בסביבה.‬
‫האנשים האלה יכולים למצוא אחת אחרת.‬
‫אבל אני לא רואה סיבה שהם יעזבו.‬
‫בחייכם, חבר'ה. באמת?‬
‫חשבתי שתהיו טובים מזה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני יודע למה אתה מתכוון.‬
‫למה אתה חושב שאני מתכוון?‬
‫אתה רוצה שאנחנו...‬
‫"נרדוף" אותם.‬
‫כשאתה אומר את זה ככה, זה נשמע מטומטם.‬
‫כלומר, בכלל נוכל לעשות משהו כזה?‬
‫אנחנו יכולים, אבל אנחנו לא.‬
‫הקהילה שלנו, קודמים, אנחנו לא עושים את זה.‬
‫למה לא?‬
‫קודם כול, זה ממש קשה.‬
‫וזה מחזק סטראוטיפים לגבינו.‬
‫פשוט התגברנו את זה כתרבות.‬
‫טוב, אבל מה אם...‬
‫נגיד לך שאתה חייב‬
‫כי אתה עדיין ילד ואנחנו מבוגרים,‬
‫ואתה חייב לעשות מה שנגיד לך.‬
‫היא פאקינג צוחקת עם החרא הזה?‬
‫אנחנו מצטערים. היא מצטערת.‬
‫אני פאקינג בן 58, גברת. אני מבוגר ממך. תראי קצת כבוד.‬
‫טוב. סליחה. פשוט נראה כאילו לא סיימת להתבגר.‬
‫בבקשה, רק... רק הפעם.‬
‫כלומר, זה ממש חשוב בשבילנו.‬
‫זה היה המקום המיוחד שלנו.‬
‫המקום המיוחד שלכם? זה גרוע.‬
‫למה? למה זה גרוע?‬
‫את יודעת למה.‬
‫היי.‬
‫אני מבקש בתור חבר שלך.‬
‫איך זה? אם אעזור,‬
‫תבשלו לי ארוחת ערב כל יום במשך חודש.‬
‫אתה צוחק?‬
‫אני אשמח.‬
‫בבקשה, כן. אני אתחיל עם איטליה. נעשה מסע אוכל בעולם.‬
‫לא משנה. אולי רק שבוע.‬
‫נהדר. נתחיל מחר.‬
‫לא. אולי פשוט תוכל להכין לי סנדוויץ' מתישהו.‬
‫- אני אשמח. - לא. תשכח מכל העסק.‬
‫לא משנה. בואו נלך.‬
‫נהדר. אתה חבר טוב.‬
‫לא, אני לא.‬
‫האמת, מותק, לא נראה לי שהוא חבר טוב.‬
‫הוא כן. פשוט תיתני לו הזדמנות.‬
‫- הגישה הזאת... - כדורי תפו"א זה טעים.‬
‫- תודה, מלאני. באמת. - תודה.‬
‫- רוצה עגבנייה? - בסדר.‬
‫חבר'ה, אם הייתם אומרים לי שהאימא כזאת חתיכה,‬
‫הייתי בא מיד.‬
‫היא לא קצת צעירה בשבילך, סבא?‬
‫על מה את מדברת? אני בן 17.‬
‫אמרת שאתה בן 58.‬
‫אני גם וגם.‬
‫אז למה אתם רוצים להיפטר מהאוריינטליים האלה?‬
‫בחייך. אי אפשר להגיד "אוריינטליים".‬
‫המונח הוא "אסייתים-אמריקאים".‬
‫אני משנות ה-70.‬
‫שום דבר לא היה גזעני אז. אנשים היו מגניבים.‬
‫זה כל כך לא נכון.‬
‫מה את, דרך אגב?‬
‫טוב, מה עושים עכשיו?‬
‫ניקח כמה סדינים,‬
‫- כמה שרשראות או משהו? - אלוהים.‬
‫בואו אחריי. צריך לחכות עד החשיכה.‬
‫אז אנחנו די מוגבלים מבחינת מה שבאמת אפשר לעשות כאן.‬
‫טוב. מה האפשרויות שלנו?‬
‫בואו ננסה את מתג האור. זה קלאסי.‬
‫טוב.‬
‫אז דבר ראשון,‬
‫אתם צריכים לדמיין שכל האנרגיה, הרגשות, מה שלא יהיה, בגוף שלכם‬
‫זורמים לקצה האצבע שלכם.‬
‫אם תתרכזו מספיק, תרגישו זמזום.‬
‫אז, ורק אז, תוכלו להרים את המתג.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫אתה רוצה לנסות, מותק?‬
‫תראו את זה!‬
‫- קדימה, מותק. - אני מנסה.‬
‫הנה. פשוט תרים אותו.‬
‫זהו.‬
‫פשוט למעלה. תרים אותו למעלה.‬
‫אתה יכול. הנה.‬
‫ולמעלה.‬
‫זה די קשה.‬
‫אתה מרגיש את הזמזום, מותק?‬
‫כן.‬
‫לא. הוא לא. אפילו לא קרוב.‬
‫אולי זו אשמת המורה. ההנחיות האלו היו די מעורפלות.‬
‫ההנחיות היו בסדר גמור. אולי הניג'וס שלך מסיח את דעתו.‬
‫לא לדאוג, חבר'ה. טוב, אעשה את זה.‬
‫טוב, לפעמים זה עוזר אם אתה כועס.‬
‫אתה יכול לתעל את זה לאצבע.‬
‫כמו כשחובטים בקיר.‬
‫קדימה, מותק, אתה יכול.‬
‫קדימה!‬
‫זהו זה! נכון.‬
‫קדימה! תדחוף אותו!‬
‫- אני לא מצליח. סליחה. - זה בסדר. ניסית.‬
‫- פצעתי את האצבע. - זה בסדר.‬
‫טוב, הביטו ולמדו.‬
‫ווהו!‬
‫- מדהים. - אלוהים!‬
‫אבל זה לא עבד. היא עדיין ישנה.‬
‫שיט.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה שוב, אז אבוד לנו.‬
‫אני יכולה לנסות?‬
‫- אלוהים. - לעזאזל!‬
‫אלוהים, תראו!‬
‫אני מצליחה.‬
‫שיט!‬
‫- מעולה, מותק! - אלוהים!‬
‫זה היה די טוב.‬
‫על מה את... על מה את כל כך כועסת?‬
‫כלום.‬
‫טוב.‬
‫רואה? מותק, זה כבר לא קורה.‬
‫ראיתי את זה, אני נשבעת.‬
‫האור התחרפן. זה היה ממש מפחיד.‬
‫זה בטח רק נתיך דפוק.‬
‫אני אבדוק שוב בבוקר.‬
‫- בינתיים... - לא!‬
‫...נסי לישון קצת, בסדר?‬
‫- כל כך מאוחר. - כן, מותק, קדימה!‬
‫- אני מבטיח לך. - תפיל את זה. תן לי.‬
‫המערכות בבית הזה, מערכות החשמל ממש ישנות.‬
‫ויש לנו יום גדול מחר. בבקשה.‬
‫אלוהים. תראו! הסוס נפל מעצמו.‬
‫זה באמת משונה.‬
‫אני לא רוצה לישון כאן הלילה.‬
‫כן. אני לא חושב שאת צריכה להיות כאן.‬
‫כן! מגיע לכם, משפחה נחמדה!‬
‫עושים קמפינג משפחתי בסלון!‬
‫יש!‬
‫לא! מה הם עושים?‬
‫- מי רוצה מרשמלו? - אני!‬
‫זה הרבה יותר כיף מאשר לישון בחדרים המטופשים שלנו, נכון, חבר'ה?‬
‫- כן. - כן.‬
‫זה מתסכל נורא.‬
‫בטח ניזכר ונצחק‬
‫כשנספר את הסיפור על הפעם ההיא שאליסון ראתה את רוח הרפאים של בית האגם!‬
‫מניאקים!‬
‫מותק, פשוט...‬
‫פשוט תחשוב על זה כמו על גל שזורם מהיד שלך לחפץ.‬
‫כן. אף עצה לא עזרה.‬
‫היי. שנשיר שיר?‬
‫- כן! - לא!‬
‫מה לגבי "היא תבוא עם פיג'מה"?‬
‫טוב...‬
‫מה עכשיו?‬
‫יש דבר אחד אחרון שעולה בדעתי.‬
‫אני לא יודע אם זה אפשרי,‬
‫אבל יש שמועה שקודם בשם האוורד עשה את זה פעם.‬
‫מה זה?‬
‫זה נקרא היפוך.‬
‫אם מתרכזים מספיק חזק,‬
‫בעיקרון הופכים את הגוף מבפנים החוצה,‬
‫העכשוויים יראו אתכם לשבריר שנייה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה נשמע מפחיד מאוד. חייבים לנסות.‬
‫שוב, אני לא יודע אם זה בכלל אפשרי.‬
‫אני מאמין בך.‬
‫אם מישהו מסוגל לזה, זה אתה.‬
‫אתה צודק לגבי זה.‬
‫תנו לי להיכנס ולהתכונן.‬
‫לנסות להפחיד למוות את ה...‬
‫"אסייתים-אמריקאים".‬
‫אתה יודע, מותק,‬
‫אני ממש מעריכה את זה שהבאת אותי לכאן.‬
‫אבל חשבתי, ו...‬
‫אני חושבת שאולי אנחנו צריכים לוותר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כלומר, תראה, אני...‬
‫אני חושבת שהיו לנו זמנים נהדרים כאן,‬
‫והמקום הזה תמיד יהיה מיוחד בשבילנו,‬
‫אבל זה רק בית.‬
‫אתה מבין?‬
‫בנוסף, שנינו נמצאים במצב החדש הזה שהוא די משונה,‬
‫אבל הוא מרגש מאוד.‬
‫ואני באמת חושבת שכדאי לנו לאמץ את זה.‬
‫אתה יודע, אני חושבת שהדבר הכי חשוב זה שאנחנו ביחד, נכון?‬
‫אלוהים. את כל כך צודקת.‬
‫כן?‬
‫נסחפתי בניסיון לחיות מחדש את העבר,‬
‫אבל לא חייבים לעשות את זה.‬
‫יש המון דברים אחרים שנוכל לעשות.‬
‫בדיוק. כן. טוב. יופי.‬
‫בסדר.‬
‫- בוא נעוף מפה. - בואי נעוף מפה.‬
‫יופי.‬
‫מה קרה?‬
‫ניסיתי לעשות היפוך. לא יכולתי.‬
‫אלוהים. זה המון.‬
‫חדשות טובות.‬
‫החלטנו לתת להם להישאר.‬
‫לא צריך להפחיד אותם יותר.‬
‫מה? שמוקים מזוינים שכמוכם!‬
‫היי! זה מיותר.‬
‫ודרך אגב, הדיבור שלך גס מאוד.‬
‫כדאי לך לעבוד על זה.‬
‫אני לא אומר כלום עכשיו. טוב יותר?‬
‫כן, זה טוב יותר.‬
‫פחדן.‬
‫חבר'ה, כולם, להירגע.‬
‫כולנו באותו צד.‬
‫לא נכון.‬
‫כולנו באותו צד. בואו נלך הביתה.‬
‫אני נשאר.‬
‫אולי אתפוס את האימא מתקלחת.‬
‫לא תעשה את זה. יצור קטן ומזוין שכמוך.‬
‫וואו. את נראית מדהים.‬
‫אני לא קיבלתי בגדים כאלה יפים.‬
‫אני חושבת שהבגדים שלך נראים מושלמים.‬
‫אני חושבת שאתה נראה מושלם.‬
‫בסדר. יש לי עוד הפתעה בשבילך.‬
‫- כן? - מוכנה?‬
‫- טוב. - טוב, אז...‬
‫וואו.‬
‫- כן. שבי כאן. - תודה.‬
‫- את בסדר שם? - כן.‬
‫טוב. אז אני יודע שאיבדנו את בית האגם,‬
‫אבל זה לא אומר שאנחנו צריכים לוותר על כל המסורות שלנו.‬
‫כמו...‬
‫הפורל ברוטב אמנדין המיוחד שלי.‬
‫הנה. ו...‬
‫טה-דה!‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שתריחי את זה וההפתעה תיהרס,‬
‫אבל חשבתי להחביא את זה קצת, ממש מאחורי הדלפק שם,‬
‫להוסיף לזה עוד שמיר.‬
‫לא רע.‬