- Labas! Sveika, mažute. - Labas. Mama grįžo!
- Pasiilgau tavęs. - Labas, mama.
- Kaip sekėsi? - Gerai, ačiū.
Nuostabu. Prireikė tik dviejų dienų, kad įsivažiuotum.
- Taigi, kalbant apie... - Taip.
Mamyt, turiu tau staigmeną.
Sėskis.
- Taip, turi tai pamatyti. - Gerai.
Mums uždavė paruošti pristatymą apie savo didvyrį. Pasirinkau tave.
MANO MAMA - DIRBANTI DIDVYRĖ.
DABAR JI TEISININKĖ, KAIP MANO TĖTIS.
PASIRODO, MOTERYS YRA TOKIOS PAT, KAIP VYRAI.
- Mamytei patiko. - Labai smagu. Ačiū, branguti.
Taip. Labai gražu. Labai miela, branguti.
Pasakok, kaip praėjo antra diena.
Viskas gerai. Nieko naujo. Taip.
Renkis bet ką, mažute. Vis viena atrodysi pritrenkiančiai.
- Sveika. - Labas.
Ką čia darai?
- Mane atleido. - Tikrai?
Dėl paveikslo.
O Dieve. Atleido dėl paveikslo?
- Ką tik dabar? - Vakar.
Vakar? Tai kodėl taip apsirengusi?
Dar nepasakei Čarliui.
- Apsimeti, kad eini į darbą. - Taip.
- Kodėl taip elgiesi? - Nežinau.
Man labai gėda, be to, jis man surado tą darbą.
- Taip. - Jis yra tobulas. Jis realizavo save.
O aš esu nevykėlė.
Tu nesi nevykėlė. Ne, liaukis. Tai galėjo nutikti bet kam.
Taip jau nutiko. Ir, žinai, ką? Kas čia tokio?
Jis nepyks ant tavęs. Tik pasijuoks iš visko, patikėk.
- Taip. - Būtent dėl tokių dalykų
jis tave įsimylėjo, jei ką.
- Dėl tos ugnelės. Ji - miela. - Taip.
- Man juokinga. Jis tik pasijuoks. - Taip. Ar ne?
Manau, jis didžiuosis tavimi. Jis viską supras.
- Taip. - Nieko čia tokio.
- Tu teisus, jis supras. Tiesiog... - Taip.
- Šiandien nueisiu pas jį į darbą... - Taip.
...ir pasakysiu. Svarbu pasikalbėt asmeniškai.
Eik dabar pat ir pasikalbėk asmeniškai.
- Manai? Aš tik... Taip. - Puiku.
Na, kai šįvakar grįš po darbo. Pasikalbėsiu asmeniškai.
- Pasakysiu jam. - Gerai. Šįvakar. Tiesiog imk ir pasakyk.
- Gerai. - Nori kavos?
Taip... Tiesą sakant, Vilai, jis man išvirė kavos išsinešti.
- Puiku. - Taip.
- Dar nepasakei! - Vakar nesugebėjau.
Vaikai elgėsi kaip pasiutę, buvo košmariškas vakaras.
Bet tu buvai teisus. Aš nesijaudinu.
Čarlis - puikus žmogus. Viskas bus gerai.
Privalai jam pasakyti. Prašau. Tai jau darosi nenormalu.
Nieko čia nenormalaus.
Labai nenormalu. Jaučiuosi taip, lyg būčiau tavo sąmokslininkas.
Privalai jam pasakyti.
Negalėsi įkelti į barą kojos, kol neatneši Čarlio raštelio apie tai,
kad jis žino, jog buvai atleista ir leidi laiką čia.
Su parašu?
Čia tau „Tarnaitės istorija“?
Ar aš turiu paklausti tavo patriarchalinei diktatūrai?
Nori sužinot, kada man menstruacijos?
Tiesiog pasakyk jam.
Gerai.
Ne. Liaukis. Turbūt juokauji.
Kas čia? Raštelis, bliamba? Atnešei Čarlio raštelį?
„Vilai, aš neprieštarauju, kad Silvija leistų laiką bare.
Nueikim į kitas beisbolo rungtynes, seni. Su pagarba Čarlis. Pirmyn, „Dodgers“.
„Dodgers“ parašyta su klaida.
Čia ne jo raštelis.
Tiesiog pasakyk jam! Pasakyk!
- Pasakyk jam! - Gerai jau, pasakysiu!
Tik pirma išgersiu kavą.
„Nuo Čarlio Gryvso“.
Labai juokinga.
Turiu tau kai ką pasakyti,
bet nežinau nuo ko pradėti, tad pereisiu tiesiai prie reikalo.
- Mane atleido. - Ką... Kas nutiko?
Aš...
Nutiko labai kvaila istorija.
Buvau pavargusi.
Daug darbo... daug daugiau nei kada nors...
ir aš buvau tikrai pavargusi.
Stovėjau koridoriuje prie kopijavimo aparato
ir užsnūdau.
Paveikslas nukrito, aš alkūne perplėšiau drobę,
o jis, supranti, labai brangus Kerko Fridkino portretas.
- Pala, ką? - Žinau, man pačiai labai gėda dėl to.
Pastaruosius du mėnesius jaučiausi siaubingai,
o tu šitaip stengeisi, kad man sektųsi darbe,
bet aš... Pažvelk į mane.
- Esu visiška nevykėlė. - Ne.
Tu nesi nevykėlė.
Alkūne perplėšei paveikslą?
Taip. Kvailai išėjo. Ačiū, kad supranti, mielasis.
Taip. Taip, manau... Manau, kad suprantu.
Taip.
Klausyk, na, tu... kurį laiką nedirbai.
- Be to, supranti... - Taip.
...su tokiu darbo krūviu susidoroja tik jauni žmonės.
Ir mane nesąžiningai užpuolė portretas.
Taip. Na, akivaizdu, kad Kerkas Fridkinas prieš tave nenusistatęs,
bet, supranti, jam reikia rūpintis verslu.
Tiesiog nesėkmingai
susiklostė aplinkybės.
Žinai, ką? Labai nevienareikšmiška situacija.
Aš jus abu suprantu.
Ir tada jis man sako: „Aš jus abu suprantu, mieloji.“
O aš norėjau iš jo išgirsti: „Velniop darbą. Velniop Kerką Fridkiną.“
Bet vietoje to jis su manim kalbėjo kaip per politinius debatus.
Bet ar ne tu sugadinai paveikslą?
Taip, suprantu, kad pasielgiau netinkamai, ir buvau pagrįstai atleista.
Bet kartais taip noriu, kad Čarlis mane palaikytų, supranti?
O ne bandytų suprasti abi ginčo šalis.
Bet juk toks jo darbas - suprasti visas ginčo šalis.
- O Dieve. - Aš jį gerai suprantu.
Gal nori, kad ir tave apkalbėčiau?
O Dieve. Endis taip mane erzina.
Jis nuolatos siuntinėja žinutes.
- Be jokio reikalo ir priežasties. - Tikrai?
Pavyzdžiui, „Mažute, tu labai graži. Mažute, pasiilgau tavęs.“
Tiesiog...
- Erzina, sakai? - Taip.
Žinai, kokią žinutę ką tik atsiuntė Čarlis? „Baigėsi majonezas“.
Baigėsi majonezas? Kam apskritai tas majonezas?
- Tęsiant apie mano vaikiną. - Supranti?
Jis labai mielas, nes vakar labai netikėtai
pakvietė mane važiuot kartu į San Diegą darbo reikalais.
Miela, kad jis nori, jog būčiau šalia.
Pala. Baro reikalais?
Taip. Lyg ir... Susitiksime su kažkokiu prezidentu Džoniu Vrumu.
Ką?
- Taip. - Susitiksi su Džoniu Revu?
Taip, su juo.
Kodėl Vilas nepakvietė manęs? Aš dievinu Džonį Revą.
Tai kad jis nevažiuoja.
Nežinau. Reikia nusipirkt naują suknelę.
- Taip. Gerai. - Gerai, iki.
- Džonis Revas. - Iki.
Nesąmonė.
- Jo! - Sveikas.
Kodėl Keitė gali susitikt su Džoniu Revu, o aš ne?
Taip neteisinga.
Kalbi apie San Diegą? Aš nevažiuoju.
Mes važiuojam. Nagi.
Ne, nevažiuojam. Manęs tie reikalai nedomina.
Liaukis. Juk aludaris esi tu.
Imk verslą į savo rankas.
Važiuojam. Bus smagu. Antraip jie prisiims sau visus laurus.
O tai juk tavo verslas, kuriam tu negaili nei laiko, nei jėgų.
Tu tik nori susitikti su Džoniu Revu.
Ir kas čia blogo?
Važiuojam. Bus smagu. Nesakau, kad nenoriu su juo susitikti.
Žinai, ką? Tu teisi. Aš važiuosiu.
Važiuosiu ir įrodysiu, kad esu nepakeičiama komandos dalis.
Ir jie dar pasigailės, bliamba,
kad neįtraukė manęs į kombučios verslą.
Užkandžius perki tu.
Kada pradėsi ruošt raštiškus parodymus?
Minutėlę.
Tik atspausdinsiu kelias nuotraukas Meivės gimtadienio albumui.
Su firmos nuotraukų spausdintuvu?
Žinoma, seni.
Gerai.
Gerai, 2020 m. Baigiau.
MEIVĖS NUOTRAUKŲ ALBUMAS!
2021 m., baigiau.
Kas čia?
Kada tai buvo?
Pasiruošęs darbui?
Gali ateiti pas mane?
Na, tavo žmona leido laiką su savo vaikinu.
Nieko naujo. Kokios problemos?
Didelės problemos. Labai didelės problemos.
Pažiūrėk į nuotraukos datą.
Diena prieš tai, kai ji man pasakė, kad ją atleido iš Fridkino firmos.
Gerai.
- Žinome, kad ją atleido antradienį. - Taip. Antradienį. Vakare.
O ji man pasakė tik penktadienį.
- O čia ji ketvirtadienį... - Taip.
...kvailioja su Vilu.
Vilui ji pasakė, kad ją atleido, o nuo savo vyro nuslėpė.
Ką dar ji nuo manęs slepia?
Dabar jie kelionėje.
- Į kur? - Į San Diegą.
- Ko jie važiuoja į San Diegą? - Darbo reikalais.
- Esi tikras? - Nežinau.
Kviečiu pagalbą.
Džeke! Skubus reikalas.
Sveiki.
- Silvija! Tu čia! - O Dieve, kaip džiaugiuosi!
Negalėjau praleist tokios progos.
Žmogau, ką čia darai, bliamba?
Pamaniau, turiu dalyvauti, priimant tokius svarbius sprendimus.
Tai va, ko atvažiavai. Kad viską sušiktum?
Ne, nieko aš nesušiksiu. Tik noriu padėti.
Aš sutinku su Redžiu.
Tu nenuspėjamas. Niekada nežinai, ką gali iškrėsti.
Pala, bet Silvija juk gali eiti?
Aš galiu. Aš nuspėjama. Patikima. Aš nekeliu jokio pavojaus.
Man tas pats, Silvija.
Gerai. Taip. Ačiū.
Seni, neleisiu, kad eitum kartu.
- Neleisiu tau sušikti mūsų... - Sveiki.
Jūs turbūt iš „Laimės alaus“.
- Taip. Tiesa. - Taip, iš ten.
Sveiki atvykę į „Johnny 66“,
kur viskas skanu.
Ačiū. Dar niekas tam neplojo.
- Prašau vidun. - Tik nebandyk visko sušikti.
Aišku, kad ne. Juk čia viskas skanu.
Aštrūs mėsainiai? Dievinu juos.
Nežinojau, kad jie priklauso „Johnny 66“.
Kodėl jų reklamoje meškėnas su monokliu
lenda iš šiukšliadėžės, letenose laikydamas mėsainį?
Ekspertų grupė nusprendė, kad šis vaizdinys išlikęs žmonių sąmonėje.
Įdomu.
Žinojot, kad prieš ėsdami maistą meškėnai jį nusiplauna?
Tai sužinojęs ėmiau juos visiškai kitaip vertinti.
Labai įdomus faktas.
- Perduosiu jį vadovams. - Ačiū.
Žinote, dabar mes kuriame tokį mėsainį, kurio mėsos paplotėlis
bus tikra skonių bomba.
Jį bus galima valgyti ir vieną, jei laikotės dietos, ponios.
- Ką? - Ačiū.
Žmogau, koks raumeningas omaras. Nieko sau pilvo presas.
Atsiprašome už netvarką,
bet dabar čia montuojama pažangiausia
10 mln. dol. vertės įranga
naujajai alaus daryklai, pagrįstai Džonio vizija.
Labai didelė darykla.
- Ar ne? - Taip.
O dabar sveiki sugrįžę namo.
Los Andželo centras. Ar ne?
Labai įspūdinga, žmogau.
- Ar ne? - Lyg būtume Los Andžele.
- Tik nespardyk paspirtukų. - Aš ne mažas vaikas, aišku?
- Žinau, kad norėtum. - Norėčiau.
- Ačiū, Ijanai, kad juos palydėjai. - Nėra už ką. Taip. Gerai.
- Dabar aš jais pasirūpinsiu. - Taip.
Iki, bro.
Džena. Malonu susipažinti asmeniškai.
Vilas. Taip.
Tiems, kurie manęs nepažįsta,
prisistatysiu - dirbu „Johnny 66“ maisto chemijos skyriuje,
vadovauju „Laimės alaus“ komandai.
Galėčiau dar ilgai kalbėti, bet labai jaudinuosi.
Šį alų kūrėme ir tobulinome kelis mėnesius,
tad gal pirma paragaukime, o tada žiūrėsime, kas toliau.
Gerai, taip ir padarykim.
- Į sveikatą. - Į sveikatą.
Ačiū.
Na, ką pasakysit, ponai? Ar esame teisingame kelyje?
Jis nuostabus.
Niekuo nesiskiria nuo mūsų elio.
Taip, man patinka.
Vilai, koks tavo verdiktas?
Aš galvoju. Skanus.
- Gerai, skanus, bet? - Taip.
Yra „bet“. Turėkit galvoje, kad ėmus gaminti dideliais kiekiais,
skonis truputėlį pasikeis.
- Taip, ne. Suprantu. Taip. - Galiu įkišt savo trigrašį? Labai skanus.
Labas. Sveiki, žmonės.
Sveiki atvykę į nuostabiausią Amerikos miestą.
Džoni, bičiuli, kaip sekas?
- Malonu pasimatyt. Legenda, žmogau! - Negalėčiau ginčytis.
Labas, aš Silvija. Esu didžiulė jūsų gerbėja.
Galiu su jumis nusifotografuoti?
- Žinoma, Silvija. - Ačiū, pone.
- Štai taip. Vrum vrum! - Vrum!
Tau patiks.
- Labai ačiū, pone Revai. - Ne. Ponas Revas - mano tėvas.
Mane gali vadinti Džoniu Revu.
O Dieve.
- Matau, jau susipažinot su Džena. - Taip.
Ji - viena geriausių mūsų darbuotojų, tad alus turėtų būt velniškai skanus.
Jis mus sužavėjo.
Tikrai?
- Manau, Vilas turi jam pastabų. - Nejaugi?
Ne pastabų. Pasiūlymų.
Mielai išklausysim.
Jei atvirai, jis labai panašus į mūsiškį, manau.
Tikrai, labai labai panašus.
Suprantu, kad savo produktų gamybą organizuojate taip,
kad būtų išlaikyta tam tikra savikaina.
Suprantu, kad negalite naudoti amatininkų ingredientų.
Bet aš manau, kad jei investuotumėte kiek daugiau pinigų į geresnius apynius,
skonis būtų daug geresnis. Ir jūsų investicijos tikrai atsipirktų.
Viskas, ką norėjau pasakyti.
Arba galite nieko nedaryti, nes jis čia nieko nesprendžia.
Aš sprendžiu. Tad viskas gerai.
Šefas.
Ponas investicijų specas.
Sutinku. Prėskas alus.
Taip, reikėtų jį patobulinti.
Patobulinti.
Ačiū už atvirumą.
Partnerystė stipri tik tada, jei visi atvirai kalbasi.
- Taip. - Žinote, ką?
Kviečiu jus šiandien pas save vakarienės.
Mielai, ačiū.
- Būtų smagu. - Būtų nuostabu.
Sveikinu.
- O Dieve. - Ačiū. Viskas praėjo gerai.
Tau pavyko įtikinti Džonį Revą.
Ačiū. Jei apie ką ir suprantu, tai apie šūdiną alų.
Atvirai sakau, Endis ir Redžis turi būti tau dėkingi.
- Tikiuosi. Taip. - Tikrai.
Jie sudarė sandorį tik tavo dėka.
- Žinau. - O Džonis Revas, kad ir keista,
paklausė savo, verslininko, intuicijos ir sutiko su tavim.
Jis pasakė, cituoju: „Ačiū už atvirumą.“
Niekas nedėkoja man už atvirumą.
Priešingai. Žmonėms mano atvirumas nepatinka.
Todėl jis ir yra genijus.
- Jis... Taip. - Todėl jis ir yra legenda.
- Tik nepridėk į kelnes. - Pasistengsiu.
Dabar turi svertą savo rankose prieš Redžį ir Endį. Pareikalauk to, ko esi vertas.
- Tu teisi. - Pats laikas.
Taip ir padarysiu. Tikrai.
Gerai.
Žinau, kad važiavai čia vedina savų tikslų,
bet vis viena ačiū. Tu man labai padėjai.
Kad aš nė piršto nepajudinau.
Vis viena padėjai.
Štai.
Sakyk „Džonis Revas“.
- Dieve, kaip garsiai. - Ką jie čia daro?
ĮTARIAMIEJI SILVIJA - VILAS
Ar jie daugiau nei draugai?
PIRMADIENIS - ANTRADIENIS TREČIADIENIS - KETVIRTADIENIS
Neturime tvirtų įrodymų. Tik netiesioginius.
Man reikia nepaneigiamo įrodymo.
Taip, bet jo neturi. Tau teks improvizuoti.
Apgaule priversti ją prisipažinti.
Negalvojai apie sekimo įrangą jos mašinoje?
Sekimo įrangą? Nebloga mintis.
Nenoriu šito daryti.
O klavišų spaudimo programėlę jos kompiuteryje?
- Klavišų spaudimo programėlė. - Ji - neteisėta.
Tik tam tikrose valstijose.
Jums pasisekė. Žiūrėkit, ką radau sandėliuke.
Mes pasinaudojome siena, Polai. Tu pavėlavai.
Vežk iš čia tą daiktą.
- Bet aš šitaip stengiausi. - Gerai, nurimkite.
Dabar kalbam ne apie mus. O apie Čarlį.
- Apie Čarlį. - Turiu nepaneigiamą įrodymą.
Ir net jį atspausdinau.
Kas čia?
Verčiau pats pažiūrėk.
Driežas buvo Vilo augintinis.
Aš gyvenu su kito vyro driežu.
Ir net pamilau jį.
Įspūdinga.
Eina sau.
- Plačios durys. - Super.
Tik pažvelkit, kokios durys.
Sveiki atvykę.
Sveiki.
Jus, vyručiai, aš pažįstu,
gal dar kartą supažindintumėte mane su savo nuostabiomis damomis?
Na, čia mano mergina Keitė.
- Keitė. - O aš - Silvija. Vilo draugė.
Mes paprasčiausiai draugai. Esu ištekėjusi. Gyvename Los Andžele,
- turime tris vaikus ir... - Silvija, gal...
- Atsiprašau. - Jūsų namas - nuostabus...
- Na... - ...tarp kitko. Įspūdingas.
Na, ačiū. Kaip kitaip? Sumokėjau už jį 78 mln.
Siūlau išgerti šampano už mūsų naują partnerystę.
- Neprieštarausit? - Ne.
Ijanai, gali tuo pasirūpinti?
Taip, atsiprašau. Turėjau apie tai pagalvoti.
Pirmyn. Paskubėk. Nagi, mielieji. Prašau paskui mane.
Ačiū.
Taip, šarvus pradėjau kolekcionuoti gal prieš dešimt metų,
iškart po savo antrųjų skyrybų.
Toks simbolinis būdas apsiginti?
Ką turi galvoje?
Nieko.
Ką reiškia dirbti Džoniui Revui? Jis nepaprastas žmogus.
Na, ar jo protas veikia kitaip nei kitų žmonių?
Nežinau.
Jis turi gerą intuiciją.
Dažnai sako „vrum vrum“.
Tik ne tu.
Ar išsakysi pastabas dėl mano batelių?
Ne. Atsiprašau. Nenorėjau pasirodyt nemandagus.
Tik norėjau pasipuikuoti savo žiniomis prieš draugus, supranti?
- Ne, žinoma. Viskas gerai. - Taip.
- Viskas dėl skanesnio alaus. - Puiku.
Žinai, galėtum dirbti pas mus.
„Johnny 66“ plečia savo alaus ir alkoholinių gėrimų rinką.
Taip, mačiau, kokią daryklą statote. Ji milžiniška.
Na, kaip jis sako... Džonis Revas...
- „Arba viskas, arba nieko“. Čia ir esmė. - Taip.
Džonio vietoje aš tave pasisamdyčiau.
Bet aš viską suprantu. Tavo baras yra nepaprastas.
Taip ir yra. Galėtum kada užsukti.
- Mielai. - Taip.
Ar jie su Gordonu Ramziu tikrai yra priešai?
Konfidencialumas.
Taigi...
esu užkietėjęs kolekcionierius.
Kolekcionuoju automobilius, viduramžių šarvus, buvusias žmonas.
Šūdas.
Skambina kriptovaliutos partneris.
- Su juo sunku... Galiu atsiliepti? - Žinoma, verslas pirmoje vietoje.
- Ačiū, žmogau. - Niekis. Eik. Tvarkyk reikalus.
- Rauli. - Kuri jūsų mėgstamiausia?
Turbūt ši, „Jaguar XK-E“.
- Graži. - Taip, klausyk, atleisk man.
Aš kalbu tik apie save.
Papasakok apie save.
Išsigandau, kai ėmei sapalioti apie apynius...
Bet buvo įspūdinga.
...nes nežinojau, kur tavo liežuvis tave nuves.
- Puikiai pasirodei. Dabar mes čia. - Mes čia, taip.
Šiuose keistuose namuose atsidūrėme dėka manęs.
Gal dabar, žiūrėdami į „Daa Booch“ perspektyvą,
pagalvosit, kad ir aš galiu būt naudingas?
Klausyk, pasikalbėsiu apie tai su Redžiu, gerai?
- Gerai. Ačiū. - Gerai. Tikras draugas.
Žinai, ką, mano nuomone, galėtum padaryti?
Sugalvot pavadinimus mūsų kombučiai.
Taip. Yra krūva pavadinimų, geresnių už „Daa Booch“.
- Taip, jis nelabai vykęs. - Stenlis Bučis.
- Geras. Pirmas. - Pirmas, kuris šovė į galvą.
Kaip jūs tai supratote?
Aš nė nežinau, koks būtų mano svajonių darbas.
Taip, na, tu dirbai mama.
- Na... - Taip.
- ...tai trukdo moteriai siekti savo tikslų. - Tiesa.
- Ir niekas apie tai nekalba. - Ne. Niekada!
- Galėtum kurti tinklalaidę apie tai. - Mes... Jūs galėtumėt.
- Na... - Sukurkime kartu.
Būtų smagu.
Klausyk, tau dar viskas prieš akis.
Tiesiog... Žiūrėk, kai aš pradėjau, man patiko mašinos, patiko maistas.
Kai susirasi potraukį,
visa kita išsispręs savaime.
- Tikiuosi. - Tai tu... Nežinau.
Na, kas tave traukia?
Kas tave užveda?
- Nesusižeidei? - Na... Jūs rimtai?
- Apterliojai mašiną. - Jėzau.
Aš juk sakiau, kad esu ištekėjusi, ar ne?
Juk sakiau.
Taip, gal ir minėjai.
Bet atvažiavai čia su svetimu vyru, todėl, supranti,
pagalvojau, kad esi prieinama visiems.
Kaip suprasti?
- Na, kur tavo vyras? - Štai kur jūs.
Ką aš turėjau... Žiūrėk, tavo svetimas vyras sugrįžo.
Žinai, tu dar pasigailėsi.
Praradai geriausią dieną savo gyvenime.
Patikrinsiu maistą.
Mes sutrukdėme jums?
Aš... Taip.
Džonis Revas norėjo mane pabučiuoti.
- Rimtai? - Gal juokauji?
Ne. Juk sakiau, kad esu ištekėjusi, ar ne?
- Taip. - Taip, sakei.
- Man nejuokinga. - Gerai.
Jis pagalvojo, kad esu „prieinama visiems“.
Kaip bjauru.
Vadinasi, dar trauki vyrus.
- Ką? - Ką?
Pajuokavau. Nereikėjo to sakyt.
Tas bičas - nesveikas šiknius.
Juk negalim čia pasilikti, ar ne? Varom iš čia.
Ką? Ne. Mes negalim išeiti.
Pavakarieniaukim, o tada įvertinsim iš naujo.
Įvertinsim iš naujo? Mano nuomonė nepasikeis,
jei aš pavakarieniausiu su tuo šiknium.
Bet, žinot, tai... Aš ne maža mergaitė.
Nieko čia tokio.
Tiesiog keista.
- Taip. Matai? Ji sako, kad nieko tokio. - Taip.
Be to, na, ko apskritai čia važiavai?
- Ką tai turėtų reikšti, bliamba? - Aš tik paklausiau.
Tau tikrai viskas gerai, gal tau šokas?
Ne, viskas gerai. Ir man taip pat šokas.
Žinot, ką? Lažinuosi, tai ne pirmas kartas, kai tas mulkis taip elgiasi.
Tuojau pažiūrėsiu internete.
- Kas čia? - Žioplys. Nieko, mažute.
- Kas čia? - Keite, liaukis.
- Mažuti, kas čia? Kas čia? - Liaukis. Aš...
O Dieve.
Mieloji,
kiekvieną dieną aš tave pažįstu vis geriau ir geriau.
Negaliu patikėti, kad tai vyksta. Kodėl tai vyksta?
- Nufilmuok. - Myliu tave.
Miela Keite, ar sutinki nugyventi su manim visą likusį gyvenimą?
- Taip! - Taip?
Mažuti.
Tai dar blogiau nei jie mylėtųsi mums prieš akis.
- Daug bjauriau. - Tai, na, labai...
Bjauriausias dalykas, kokį esu matęs gyvenime.
- Ko tylit? Paplokit, žmonės. - Taip.
- Mes susižadėjom. - Sveikinu. Graži akimirka.
Taip, viskas gerai.
Jis jau aprodė jums savo automobilius? O Dieve.
Mano mėgstamiausias - „Ferrari 308 GTS“.
Kaip iš „Privataus detektyvo Magnumo“, taip?
Jei neklystu, jį bandė nusipirkti Tomas Selekas.
Bet jums pavyko nusipirkti jį jam iš panosės.
Nesvarbu. Dėjau ant Tomo Seleko ir jo netikrų ūsų.
Taigi, Džoni, kaip įmanoma pasistatyti tokį namą?
Reikia būti genijumi, bliamba.
Ką čia bepridursi, žmogau.
Jei turi pakankamai pinigų, gali greitai viską padaryti.
Gerai pasakyta.
Silvija, o kuo tu dirbi?
Aš turiu teisininkės diplomą,
kurį laiką ja dirbau, bet galvoju užsiimti kai kuo kitu.
Ir kuo?
Dar neapsisprendžiau.
Na, flirtuoju su keliais skirtingais variantais.
Jai labai patinka flirtuoti, ar ne?
Atsiprašau?
Aš pasakiau: „Jai labai patinka flirtuoti, ar ne?“
Mandagiau, Džoni Revai.
Tu esi mano namuose, sūnau.
Tai nereiškia, kad galit atleisti stabdžius, Džoni Revai.
Jūs nemandagiai elgiatės su mano drauge.
Labai skanios salotos.
Vadini mane nemandagiu mano paties namuose?
- Labai skanios salotos. - Taip.
- Ačiū už jas. - Sakyk,
ji dažnai keliauja su svetimais vyrais?
- Gerai. - Gerai. Aš neįsižeidžiau.
Neaiškink man, kaip turiu elgtis.
Nesielk kaip mažvaikis, bliamba, ir tada nemokysiu tavęs elgesio taisyklių.
Gal pats nesielk kaip sumautas mažvaikis, aišku?
- Padėkit! - Bėk, kol gali.
- Vyrai! - O Dieve. Eikš, mažute.
Pasprink mėsainiais, šūdžiau.
Šūdas!
- Degina. Ijanai! - Liaukitės!
Padėkit, bliamba. Padėkit!
Pala. Viskas gerai. Aš juos išskirsiu!
- Ateinu... Po galais. - Storašiknis.
O tu stiprus, šūdžiau.
- Varge... - Paleisk jį, Džoni!
O Dieve.
Ką tu... Tu mane palaižei?
Padariau tai, ką reikėjo padaryt, Džoni!
Jis mane palaižė.
Dink iš mano namų! Jis palaižė... Dink iš mano namų!
- Su malonumu! - Lauk iš čia.
- Mes išeinam. - Lauk iš čia.
- Kaip tu? - Eime. Viskas gerai.
- Pasiimkit telefonus. - Telefonus.
Teisingai. Dinkit iš čia!
Ne aš kaltas. Aišku?
Jis pradėjo. Jis norėjo pabučiuot Silviją. Jis metė į mane krevetę.
Jis nežino, ar esu alergiškas kiaukutiniams.
Aš galėjau mirti!
Aš šito nenorėjau.
Seni, man šakės.
Sukišau į tą reikalą visus pinigus.
Man reikia išlaikyti brolį ir jo dukrą, bliamba.
Aš sukišau visus pinigus į tavo barą.
Man mirtinai reikia šito sandorio, žmogau.
Man tikrai labai gaila,
bet dėjau ant to sandorio ir dėjau ant Džonio Revo!
- Geras. - Man reikia į ligoninę.
Jis užstrigo?
Rimtai užstrigo, bro.
Reikės hidraulinių instrumentų.
Na, sakoma, kad nereikia susitikt su savo dievaičiais.
Kas galėjo pagalvot, kad Džonis Revas - šūdo gabalas?
Girdėjau, „Burger King“ talismanas buvo pričiuptas šou „Pagauti plėšrūną“.
Nenoriu nė pagalvot, ką yra iškrėtęs Ronaldas Makdonaldas.
Milijardai apgautų klientų.
O Dieve.
Išgąsdinai mane.
Kodėl dar nemiegi?
Žiūrėk, kas grįžo namo, Džesipa.
O gal turėčiau vadint tave... Gendalfu?
Išvertė Laima Banionienė