Brangusis, tu tapai partneriu.
Sakoma, kad tikru partneriu pasijusi tik tada, kai sudalyvausi vakarėlyje.
Nebuvau to girdėjusi.
Na, aš pats tai sugalvojau, bet man galima - aš juk partneris.
Iš tavęs sklindanti jėga mane užveda.
- Taip, mane irgi. - Taip.
Užkabink man kortelę, gerai?
Kortelė.
Ačiū.
- Štai ir ji. - Nieko sau.
Tik pažvelk. Su QR kodu.
Jį teks visą laiką skenuoti.
Aš nuskenuosiu tavo užpakalį.
Nieko sau.
Ar tai viskas, apie ką svajojai?
Tik ne taip ryškiai.
- Silvija. O Dieve. - Labas. Stiuartai, malonu tave matyti.
Gerai, kad atėjai. Be tavęs čia būtų nuobodu.
Tu labai malonus.
Na, mes abu džiaugiamės trumputėmis atostogomis,
o aš dar ir tuo, kad iš arti pamatysiu partnerių orgiją.
- Partnerių orgija - paslaptis. - Mano klaida.
Sūrių lėkštė, puiku.
Galiu rekomenduoti tuos šviečiančius žalius kubelius?
Jie be jokio skonio.
Tos nesibaigiančios Frenko Šeferio kalbos.
PAGRINDINIS PRANEŠĖJAS FRENKAS ŠEFERIS
Jis yra kontoros steigėjas, tad kankins mus kalbomis apie golfą.
O Dieve. Tas vyras. Mačiausi su juo dešimtis kartų.
Jis niekada neprisimena mano vardo. Niekada.
Niekada neprisimena niekieno vardo.
Tai yra sėkmingo žmogaus privilegija.
Norėčiau tapti sėkmingas, kad nereikėtų prisiminti vardų.
Sveikas atvykęs į šou, naujoke.
- Labas. - Taip. Labas, naujoke.
Sveikinu, partneri. Pasakiau su kaubojų akcentu.
Sunku būtų atskirti.
Silvija, tu iš Australijos.
Ką tu išmanai apie kaubojus?
Girdėjot, kad Miltoną nušalino nuo „Dupont“ bylos?
Ką?
Pala, Miltonas vedė Suarezo bylą.
- Taip. - O dabar jau ne.
Atsiprašau, paaiškinkit man viską nuo pradžių.
Kas atsakingas? Atlikau didžiulį darbą su „Dupont“ byla.
Gerai, visų pirma tai buvo privalomas nušalinimas.
- Bet teismas... Taip. - Privalomas nušalinimas?
- Sveiki, aš - Mardžorė, Alberto žmona. - Sveiki.
Gregas, Deno vyras.
- Malonu susipažinti. - Malonu.
Silvija. Čarlio žmona.
Košmaras.
- Byla jau nagrinėjama teisme. - Nusiramink.
- Ponai, sveiki. - Labas, Frenkai. Kaip tavo kalba?
- Kaip sekasi su kalba? - Sunkiai.
Teks praleisti visas popietines sesijas,
kad ją užbaigčiau. Bet kam tai įdomu?
Čia susirinkę teisininkai svajoja tik apie tai, kaip nueiti į barą, ar ne?
Atleiskite.
Nieko tokio. Gal ir geriau.
Frenkas Šeferis.
Silvija Gryvs. Taip. Kelis kartus buvome susitikę.
Atsiprašau. Man sunku įsiminti vardus.
Ne, viskas per mane. Pajuokavau. Malonu jus matyti.
- Proseko? - Taip.
Minutėlę. Tu dirbai restorane „Mezzaluna“?
Prieš trejus metus.
Minutėlę. Kenetas iš Ohajaus.
Taip. O Dieve.
Teisingai?
Tai - talentas. Ką gi, išgerkime.
Tai va, buvau su pusbroliais pas tetą,
teta gamino vakarienę.
Mano mėgstamiausią patiekalą. Traškučius su visais priedais.
Spėk, kas apsireiškė.
Abejoju, ar atspėsi, nes tu jo nepažįsti.
Atėjo ir sako: „Tai, kad nesimatėm nuo mokyklos laikų,
nereiškia, kad mes - ne draugai.“
Aš ir sakau jam: „Ar mes mokykloje draugavom?“
Nes jis mėtydavo į mane sumuštinius su vištiena.
O kadangi tai buvo valstybinė mokykla, vištiena buvo kieta kaip medis.
Tai va, būnam pas jį, o jo jaunesnis brolis man ir sako:
„Neliesk mano žaidimų kompiuterio.“
Sakau jam: „Aš nebežaidžiu vaikiškų žaidimų.“
Supranti? Aš nebeužsiimu vaikiškais dalykais.
Aš žaidžiu suaugusiųjų žaidimus, pavyzdžiui, „Katano kolonizatorius“.
- Esi jį žaidęs? - Ne.
Šiaip jau dabar jis vadinasi „Katanas“, ne „Katano kolonizatoriai“,
na, dėl kolonializmo potekstės.
Parduotuvė „7-Eleven“ buvo uždaryta. Nė nežinojau, kad ji užsidaro.
Ar ji neturėtų dirbti visą parą?
Septynias dienas per savaitę. Nuo septynių iki 23.00 val.?
Šūdas, bliamba!
Šūdas, žmogau. Skaudžiai?
- Labai. - Kur aš sustojau?
Taip, septyni reiškia septynias savaitės dienas, bet 23...
Dvidešimt trys...
Uždarymo laikas, žmogau.
23.00 val.
- Taip. - Geras.
Žinai, aš dažnai apsivogdavau toje parduotuvėje,
bet ne todėl, kad neturėjau pinigų.
Žinai, esu paprastas darbininkas.
Man, kaip ir kitiems darbininkams, patinka aštrus maistas.
Bet ar esi kada ragavęs velniškai aštrių „Doritos“?
Šūdas.
Juk žinai, kad dabar teks sterilizuoti, ane?
Žinau.
Žmogau, mes dirbame bare. Kietai, ane?
Labai kietai, Omarai.
Atsispausdinai mokesčių deklaraciją?
Ne. Spausdintuvas sugedo.
Aišku. Namuose neturi spausdintuvo?
Neturiu. Po skyrybų jis liko pas buvusią žmoną,
tad ačiū, kad priminei man tą labai skausmingą momentą.
- Labai ačiū. - Ką jūs, vaikinai?
Noriu su jumis kai ką aptarti.
- Dėl galimo bendradarbiavimo. - Bendradarbiavimo?
Ką pasakysi apie „Johnny 66“?
„Johnny 66“... Kavinių tinklas, ar ne?
- Greito maisto kavinės. - Tragiškos tokios.
Nežinau, užtat jų labai daug.
Na, daug dar nereiškia, kad jos yra geros.
Štai tau puikus pavyzdys.
Yra daug serijinių žudikų. Bet serijiniai žudikai yra blogi.
- Ar tiek jau jų daug iš tikrųjų? - Manau, kad tikrai daug.
Mano močiutė gyveno šalia Auksinės Valstijos žudiko.
- Štai, paklausyk. - Nesąmonė.
Jie vaišindavo vienas kitą bananų duona ir kitkuo.
TV serialų apie serijinius žudikus yra daugiau
nei pačių serijinių žudikų.
Norėčiau tikėti, kad taip ir yra,
nes Ais-Ty sugavo 25 000 serijinių žudikų vien tik Niujorke.
- Įspūdingas skaičius. - Žmonės, leiskit man pasakyti.
Prašau, sakyk.
Susipažinau su „Johnny 66“ gen. direktoriumi. Ir žinot, ką?
Jis norėtų prekiauti mūsų alumi.
Gali nedėkoti.
Šiandien vakare jis ateis jo paragauti. Pasirašom su juo sutartį, bliamba.
Nežinau, ar tai, na,
atitinka mūsų pagrindinį principą.
Primink man, koks jis?
Sąžiningai gaminti itin aukštos kokybės alų
ir pardavinėti jį žmonėms, kurie susipažįsta per pažinčių programėlę,
ir, na, šiaip pasiturintiems alkoholikams.
Na, aš manau, kad „Johnny 66“ yra velniškai gera mintis.
Jei jam patiks mūsų alus, mes uždirbsim krūvą pinigų, bro.
Nesispyriokit.
Atsiprašau, manęs tai nedomina.
Prieštaravimas atmestas. Tu neturi lemiamo balso.
Turiu, nes aš verdu alų.
O aš verdu pinigus, ir šis baras yra mano. Todėl...
Pinigų niekas neverda.
O mums su Endžiu priklauso po ketvirtį baro.
Taip, ne. Taip, tu teisus.
Jums priklauso po 24,5 proc., kas sudėjus būtų...
Keturiasdešimt devyni.
Ačiū. Keturiasdešimt devyni procentai. Mažuma, sumautas mulki.
Aš čia dirbu kaip prakeiktas, bliamba,
kad viskas būtų taip, kaip turi būti.
Taip, bet už mano pinigus, bro.
Ir tu puikiai padirbėjai, Viljamai. Sveikinu.
Pažiūrėk, kokio populiarumo sulaukėm. O dabar turime progą dar daugiau uždirbti.
Juk tai yra normalu, vyručiai, ar ne?
Patys pagalvokit. Pažanga,
suklestėjimas. Iš kartos į kartą pereinantis turtas.
Kai žaidi „Pareigos šauksmą“,
juk visąlaik nesėdi naujokų lygyje, ar ne?
Aišku, kad ne, bliamba. Tu kyli į viršų, nori pasiekt elitą.
O po to sieki to,
ką pasieks „Johnny 66“, bendradarbiaudamas su „Laimės alum“.
Tampi legenda.
Nieko nesuprantu, ką tu čia sapalioji, bliamba,
nes man daugiau kaip 12 metų.
Gali pasakyt tam ūsuotam asilui,
kad aš nesiruošiu bendradarbiauti su fašistiniu mėsainių tinklu?
Žinai, ką? Eisiu apsivalyti,
nes truputį prisitaškiau, bandydamas uždirbt jums pinigų,
kol tu čia staipaisi su savo sumauta liemene.
Nežinau tavo vardo. Aš - Vilas.
Madingi batai, bliamba. „Balmain“?
- Ji su manim. - Ką tu sakai, bliamba?
Nieko apie tave nežinau, bet lažinuosi, kad galėtum susirasti geresnį.
Vilai, palauk.
Di Moine praleidau keturis mėnesius, dirbdamas su šia byla.
Galiu pasakyt, kad Di Moino gėjų bendruomenė - labai tvirta.
Dauguma jų dirba „Applebee's“.
Man patinka „Applebee's“.
Jai patinka „Applebee's“.
Kam nepatinka „Applebee's“? Vis dar bendrauju su Dveinu.
Ką tu čia darai?
Šis vakarėlis - tik partneriams.
Vanesa, sveikutė.
Matau Silviją.
Labas, Vanesa. O Dieve.
Tik pažvelkit į mūsų ketveriukę.
„Kaplan-Majerio“ praktikantų susitikimas po 20 metų.
Tu irgi tapai partnere?
Nuostabu. Sveikinu.
Ačiū. Dar neturiu tokios dalies, kokios esu verta,
bet vieną dieną sulauksiu geros bylos.
Tu tikra drąsuolė, kad atvykai čia kartu su Čarliu.
Atvykau čia ne dėl Čarlio.
O dėl nemokamo viešbučio kambario ir galimybės pabėgti nuo vaikų.
Puikiai tave suprantu.
Beje, kaip sekasi Francesai, Saimonui ir Meivei?
- Išvardinai paeiliui. - Mamos tai moka.
Taip, supermamytės.
Taip. Supermamytės. Buvau pamiršusi, kaip su tavim smagu.
Supermamytės.
Jiems viskas gerai. Ačiū, kad paklausei. Taip. Trys vaikai - ne juokas.
Taip, na, man belieka patylėti, nes neseniai gimė ketvirtas.
- Ką? - Taip.
Bet ar tu...
Na, man jau metas. Pasimatysim vėliau, partneriai.
O tau, mamyte, linkiu geros dienos. Pasilepink, gerai?
Tu geriausia.
Vanesa, galime šnektelėti?
Minutėlę. Supermamytės. Man reikia...
Taigi, Vanesa tapo partnere.
- Taip. - Aš žinojau?
Nežinau. Žinojai?
Nemanau. Ne, tikrai nežinojau.
Kodėl man nepasakei?
Nežinau, nieko čia ypatingo.
Daug žmonių tampa partneriais.
Turbūt paprasčiausiai pamiršau.
Pamiršai?
Ką tu nori, kad pasakyčiau?
Ji labai stengiasi ir jau seniai dirba šioje kontoroje.
Taip tampama partneriu.
Taip, bet Vanesa - ne tokia.
Mes kartu mokėmės teisės, kartu atlikome praktiką.
Juk žinai, ką apie ją galvoju.
Ji tapo tokia, kokia aš galėjau tapti.
Brangioji, aš tave suprantu. Patikėk.
Bet jos gyvenimas nėra rožėmis klotas.
Žinai, ji turbūt tau pavydi.
Ji turbūt sako ką nors apie tave savo vyrui.
Ką ji gali sakyti?
Aš nežinau. Nedalyvauju jų pokalbiuose.
Gal kad tu perki namą, ruošiesi jį suremontuoti
ir esi, supranti, kūrybinga.
Pats tuo netiki.
Tai žymiai įdomiau, nei penkias valandas ginčytis dėl teisinės sutarties
prie pasitarimų stalo, po kuriuo net kojų negali sukryžiuoti
per visus tuos kyšančius laidus.
Žinai, ką? Atleisk man, mielasis. Nieko čia tokio, tikrai.
Šis savaitgalis - tavo. Ir aš labai tavimi didžiuojuosi.
Mėgaukis savo darbu ir nesusipainiok tarp laidų.
Ačiū.
O tu pasimėgauk laisva diena. Pasimatysim per priėmimą.
- Gerai. Myliu tave. - Ir aš.
Girdėjai, kad Miltoną nušalino nuo „Dupont“ bylos?
Minutėlę, ką?
- Maniau, kad jis dirba su Suarezo byla. - Anksčiau dirbo.
Polas su spausdintuvu.
- Sveiki. - Taip!
Man sakė, kad čia yra kištukų, tad pamaniau atsivežti jį čia.
Taip, gal ir yra.
Problema išspręsta!
Atsinešei kompiuterio laidą?
Ne. Kur mano traškučiai? Užsakiau traškučių.
- Su kuo juos užsakei? - Su visais priedais.
Taip ir pagalvojau.
Atsiprašau.
Atleiskit.
Prašau atsistoti.
Laba diena, ponai ir ponios.
Teismas jums skiria pustrečių metų bausmę...
Toliau matysite, kaip trijų vaikų mama teisiasi su universitetu
dėl karjeros galimybių...
Negalit nušalinti manęs nuo „Dupont“ bylos, aš ją pradėjau.
Aš ne šiaip bendradarbis, aš esu partneris. Partneris!
SVEIKAS, VILAI, KĄ VEIKI?
Nesuprantu, ko tu purkštauji. Mums su vaikais patinka „Johnny 66“.
Man nuo to nė kiek ne geriau.
Na, tau ir neturi būti gerai.
- Svarbu, kad vaikams gerai. - Kodėl susitikom būtent čia?
Nykiausia centro dalis.
Na, visų pirma, aš išalkau. Ir labai pasiilgau
klasikinių automobilių ir senosios Amerikos,
kai šioje šalyje buvo geriau gyventi.
Radau būdą, kaip abu troškimus sujungti į vieną. Žiūrėk.
Ne, tik ne ten. Ne, aš neisiu.
Ne, yra šimtą kartų geresnių vietų, kur galima pavalgyti.
- Nebūk nuoboda. Nagi. Eime. - Liaukis, nedaryk to.
Nenoriu, kad kas nors pamatytų, jog lankausi tokioje vietoje.
- Labas. - Sveiki.
Staliuką dviem, prašyčiau.
Staliukas bus paruoštas po minutėlės.
Gerai, ačiū.
Niekaip nesuprantu, kuo tau ši kavinė patinka.
Aš ją dievinu.
Kodėl Roza Parks
ir pieno kokteilius geriančios merginos kabo virš Hitlerio sukurto automobilio?
Čia yra tavo šalis. Tu man paaiškink.
Gerai bent tiek, kad ji kabo kavinės priekyje.
Kas jis toks, bliamba?
Nežinai, kas jis?
„Johnny 66“ įkūrėjas ir sumanytojas.
- Džonis Revas. - Tai netikra jo pavardė.
Jei būtų tikra, tai būtų tikras stebuklas.
Iš tikrųjų tai jis labai įdomus žmogus.
Labai sumanus. Girdėjau jo interviu per nacionalinį radiją.
Jį vadina griovėju.
Klausyk, jo svogūnų žiedai tikrai griauna žmonių žarnyną.
Galėtum iš jo pasimokyti.
Ko? Kaip tapti žmogaus ir soliariumo hibridu?
Kaip valdyti sau brangų ir sėkmingą verslą.
Rimtai, ši vieta mane užknisa, ir nenoriu su ja turėti nieko bendro.
Čia buvo geras.
- Aš jus palydėsiu. - Ačiū, graži šukuosena.
- Mus verčia taip šukuotis. - Puiku.
Prekės.
Ir žmonės perka tą šūdą?
Tik pažiūrėsim.
Kiek galima klausytis tų „du-vop“ dainų?
Žinai, jei įsiklausytum žodžius,
visi dainuoja tik apie seksą su nepilnametėmis.
Šlykštus muzikos žanras.
Gaila, kad nebuvo mocarelos pagaliukų.
Jie tokie skanūs. Tau tikrai patiktų.
Alus - tragiškas.
Paragauk kokteilį „Avarija“. Jis pakankamai stiprus.
Iš ko jis?
Iš to paties, kaip pinakolada.
- Tai čia pinakolada? - Ne, čia „Avarija“.
- Geras pavadinimas. - Tau užsakyti?
- Nenoriu... Ačiū. - Nagi.
Su gimimo diena
Su gimimo diena tave
- Su gimtadieniu, branguti. - Ačiū.
- Šaunuolė, mergyt! - Mano gimtadienis ne šiandien.
- Ačiū, bičiuliai. Jis meluoja.
- Didžiuojiesi savim? - Su gimtadieniu.
Žinai, kokį turiu norą? Kad mus užmuštų meteoritas.
Galiu pagirti Džoną Revą, kurio pilna pavardė turbūt yra Džonatanas Revoliucija.
Skanūs kokteiliai, smagu sėdėti šiose mašinose.
- Sakiau? - Ir maistas visai nieko, bliamba.
- Kažkas pakeitė savo nuomonę? - Ne, visai ne.
Tada nesuprantu.
Argi alaus daryklos tikslas nėra parduoti kuo daugiau alaus?
Tikslas yra pardavinėti gerą alų, ką mes ir darome.
Esu patenkintas tuo, kaip mums sekasi,
ir nesiruošiu parsiduoti
kažkokiam milžiniškam konglomeratui.
Skamba nelogiškai. Nagi.
Tu tik virsi alų, pardavinėsi alų
ir galbūt pasidarysi krūvą pinigų.
- Ir... - Kodėl visiems taip rūpi pinigai?
Tik nereikia nervintis. Ramiau, Aleksandrija Kortazio-Kortez.
Nė iš tolo nepanašu į jos pavardę.
Man atrodo, kad tik vieną iš trijų ištarei teisingai.
Tiek to. Kas tau yra?
Būsiu atviras su tavim.
Aš esu kietas.
Aš - kietas.
- Priklausau kietųjų kategorijai. - Kietas?
- Esu kietas vyrukas. - Vienaskaita?
Ši vieta? Nyki, bliamba. Nekieta.
Ir jei esi tokia, kaip aš, tai ši vieta - tikra tragedija. Aišku?
- Turi būti kietas. - Turiu būti kietas.
Aš negaliu būt nekietas.
Niekas ir nesako, kad nesi kietas.
Ši vieta rodo, kad nesu kietas.
Niekas nesako, kad nesi kietas.
Tik sakau, kad galbūt šiame savo gyvenimo tarpsnyje,
kai esame tokio amžiaus, reikėtų mažiau rūpintis, kaip būti kietam,
ir elgtis pagal savo amžių.
Dabar kalbi kaip nuobodų nuoboda.
Aš neparsiduosiu jokiai korporacijai.
Na, pasakyk tai Endžiui.
Jis mokėsi verslo mokykloje. Nežinau, ką jam sakyti.
Aš - teisininkė. Eisiu kartu su tavim. Mes viską išspręsim.
- Aš eisiu kartu. - Ačiū.
Atrodot kaip bepročiai.
Tuojau paaiškinsiu, kodėl. Mes buvom kavinėje „Johnny 66“.
Buvo smagu.
Pyragėlis, kurį atvežė mažoje mašinytėje, buvo skanus,
bet visa kita ten yra tragedija,
todėl nenoriu, kad tas vyrukas ateitų čia šįvakar,
ragautų mūsų skanų alų ir pateiktų pasiūlymą, kurio negalėtume atsisakyt.
Manau, turėtume prekiauti savo alumi kavinėje „Johnny 66“.
Taip, aš sutinku parsiduoti, jei iš to galėsiu pasidaryt pinigų.
Turbūt juokauji, žmogau. Tu bent buvai toje kavinėje?
O aš buvau. Ten nieko gero.
Ant sienos kabo paveikslas, kur Martinas Liuteris Kingas
stovi ant banglentės su Fredu Flinstounu,
o Martino Liuterio Kingo veido išraiška maždaug tokia: „Jūs rimtai?“
Nesvarbu. Aš pasigūglinau, to tinklo kavinių - daugybė.
Vadinasi, mes uždirbsim krūvą pinigų.
Žinai, kas man vakarais neleidžia užmigti? Tai, kad visi galvoja tik apie pinigus.
Na, mes gyvename Amerikoje.
- Teisingai. Kapitalistinėje visuomenėje. - Už pinigus galima nusipirkti mašiną.
Arba naują spausdintuvą,
kad atspausdintum man tą sumautą mokesčių deklaraciją.
- Žinau, kam reikalingi pinigai. - Žinai, ką aš galvoju?
Tu nenori su jais dirbti tik todėl, kad tai pasiūlė Redžis,
o tu, bliamba, nekenti Redžio, nes jis - Odrės brolis.
Ir dar niekaip negali susitaikyti su skyrybomis,
tad priešgyniausi visiems jo pasiūlymams, net ir geriems, bliamba.
Labai įžvalgi pastaba, tiesą sakant.
- Viskas dėl skyrybų ir... - Tik nevaidinkit čia psichologų.
- Atsidarykit psichologų kabinetą. - Gal ir reikėtų, bliamba. Gal reikėtų.
Lažinuosi, uždirbčiau daug daugiau, nei šioje sumautoje vietoje.
Klausyk, tik noriu pasakyt, kad galėtume daugiau uždirbti. Tik tiek.
Kiek žinau, čia visada pilna žmonių, ir mums abiem gerai sekasi.
Gerai, bliamba? Man neužtenka „gerai“. Juk pats žinai.
Aš noriu žmonos, bro. Noriu šeimos ir visko, kas susiję su šeima.
Tu tik taip galvoji. Nenori tu jokios šeimos, bliamba. Tau ir taip gerai.
- Kur tu eini? - Niekur.
- Vilai? - Taip.
Tu pili lauk alų.
Pats žinau. Negaliu tiekti alaus, jei alaus nėra.
Ką tu darai?
Omarai. Gali ištuštinti tą talpą?
- Gerai. - Ačiū.
Panašu, kad šiose talpose yra labai daug alaus.
Taip ir yra.
Ta žarna - labai plona, o talpų - daugybė.
Užtat tai labai simbolinis gestas.
Na, už tavęs dar yra daugybė skardinių alaus.
Ten yra sidras, ne alus. Bet galiu išpilti ir jį.
Tau patiktų sidras. Moterims sidras patinka.
- Žmogau, Vilai. - Man patinka sidras.
- Aš - Silvija. - Vilai, ką tu darai, bliamba?
- Sveikas. - Po galais! Kas per... Liaukis.
Duok man tą sumautą... Ne...
Liaukis!
- Ne! Nesiliausiu. Ne! - Duok man žarną.
- Dink iš čia. - Ne! Apsišik.
Tiesiai į akis, šūdžiau. Ką tu darai?
Aš nepasiduosiu be kovos!
Tai, ką sakei apie Odrę, netiesa, aišku?
Aš susitaikiau su skyrybomis. Susitaikiau su savo jausmais.
Net daiktus išsivežiau iš jos namų, aišku?
Tai susiję su tuo, kad aš nekenčiu Redžio,
bet aš jo nekenčiu ne todėl, kad jis yra netikras Odrės brolis!
Nekenčiu jo todėl, kas jis yra sumautas šiknius!
Lik sveikas.
Pindukas!
Man teks išvalyti? Manyčiau, kad tai - ne mano darbas.
Abiem teks valyti, mulki tu.
Čia dirba tik keturi žmonės.
Sveikutė.
- Sveikas. - Sveika.
- Viskas gerai? - Taip, puikiai.
Darbiniai reikalai. Mes kasdien tai darome.
Pasiginčyti - naudinga.
Aš nieko panašaus nebuvau mačiusi.
Tai buvo didžiausias ginčas, kokį teko matyti. Nieko sau.
Šiandien dar gerai viskas baigėsi. Yra buvę ir blogiau, žinok.
Ką darom toliau? Nueinam dar kur nors?
Taip. Ne, aš negaliu.
Turiu grįžti į „Omni“.
Apsistojote „Omni“?
Pasinaudojot nuolaidų programa seksualiam savaitgaliui?
Ten vyksta Čarlio kontoros vakarėlis.
Turiu susitikt su juo po 20 minučių. Jau vėluoju. Taip.
Šimtą metų nemačiau Čarlio.
Man tas vyrukas patinka. Mielai su Čarliu pasimatyčiau.
- Tikrai? - Na, nebent tu nenori, kad eičiau kartu.
Ne. Tikrai nori?
Taip. Ačiū. Vis viena neturiu ką daryti.
Gerai. Na...
Negaliu išsikviesti pavežėjo. Reikia laukti 25 minutes.
Taip. Pavežėjai bijo važiuoti į šį rajoną.
Važiuojam paspirtukais.
- Gerai. Taip. - Taip.
Niekada nesu juo važiavusi.
Rimtai? Imk šitą. Mokėsiu aš.
Jis labai apkakotas paukščių.
Taip, tikrai. Šitas sugedęs.
Kodėl?
O kodėl žmonės ką nors daro? Sudėtingas klausimas.
Manai, jais galima važiuoti truputį išgėrus?
Manau, juos išrado važiuoti truputį išgėrusiems žmonėms.
Skanus alus?
Ne. Tragiškas.
- Nori dar? - Neatsisakysiu.
- Ką tu darai? - Nuverčiu.
Taip nurodyta paslaugų sąlygose.
Taip reikia.
Ant šono!
- Gerai. Taip! - Va taip!
Nueisiu į kambarį persirengti, palauk manęs čia.
- Gerai. Taip. Žinoma. - Gerai.
Žiūrėk, Čarlis.
Čarli. Ką tu, žmogau?
Ne. Man reikia persirengti. Ką tu darai?
Per vėlu. Jis jau ateina.
- Nustebinai. Nesitikėjau. - Sveikas. Tik pažvelk.
Puikiai atrodai, pone. Net tvirtesnis nei anąkart,
o jau ir tada buvai tvirtas, bliamba.
Ačiū. Tu irgi gerai atrodai.
Netiesa. Aš atrodau prastai. Sunkūs buvo metai.
- Sveiki. Stiuartas. - Vilas. Malonu susipažinti.
Kažkada seniai mes kartu dirbome.
- Geras. - Jūs atrodot pasipuošę.
Tiesą sakant, dabar jis atrodo daug geriau, nei atrodė prieš tai.
Tau reikėjo pamatyt, kaip jis buvo apsirengęs.
O Dieve. Jis atrodė tragiškai. Neįsižeisk.
Labiau įsižeisčiau, jei tau patiktų, kaip rengiuosi.
Tu rengiesi taip, lyg gyventum Anos Teilor parduotuvėje.
Man patinka Anos Teilor rūbai. Jie labai stilingi.
Tikrai. Bespalviai tokie.
Gana, Silvija. Pamatėm, kad turi puikią figūrą. Nutraukti veiksmus.
Labas. Vanesa. Mes su Čarliu - vienos kontoros partneriai.
- Vilas. Sveikinu. - Ačiū.
Aš ne teisininkas, bet džiaugiuosi dėl jūsų. Taip.
Taigi, Silvija,
ką gero nuveikei, kol mes nuobodžiavom, rengdami susiliejimo strategiją?
Pasilepinai spa, mamyte?
Mamytė pasilepino spa?
- Priverčiau linksmuolę nusijuokti, ar ne? - Taip.
Taip, aš ne klounė.
Čarli, eisi kartu pavakarieniauti po mano kalbos?
Pasimėgausim skaniais kepsniais ir jūros gėrybėmis.
Aš eisiu.
Žinoma, kad eik.
Brangute, atnešk man viskio su ledukais, gerai?
Atsiprašau. Aš nesu padavėja.
Atsiprašau. Aš - Frenkas Šeferis.
Žinau. Matėmės jau gal 200 kartų.
Tai mano kalba.
Pažaidžiam vieną žaidimą, gerai?
Grąžinsiu jums kalbą, jei iš trijų kartų atspėsit mano vardą.
Gerai.
- Mieloji. Aš... - Niekas nepasakinėja. Nepasakinėkit.
Aš pamenu. Jūs - Čarlio žmona.
Ne. Reikia vardo. „Čarlio žmona“ - ne vardas.
- Tai buvo spėjimas? - Liko du spėjimai.
Trys spėjimai - kaip pasakoje.
- Gerai, mieloji. Aš... - Labai juokinga. Tikrai.
Žinau jūsų vardą. Marnė.
Neblogas vardas. Man patiktų būt Marne. Bet tai ne mano vardas.
Liko tik vienas spėjimas.
Ką gi, pasilinksminom, ir gana.
Grąžinkite man kalbą, nes man jos prireiks.
- Ne. Liko dar vienas spėjimas. - Gerai.
Silvija.
Nepasakinėk.
Aš prisimenu jūsų vardą.
Sintija.
Nea. Silvija.
Šūdas. Ji tai padarė. Taip, bliamba.
Dabar tikrai prisiminsit mano vardą.
Tai mano kalba.
Ji pasakė: „Dabar tikrai prisiminsit mano vardą.“
Kitą kartą prisiminsit, kas aš tokia.
Ji pasakė, kitą kartą prisiminsit, kas ji tokia.
- Ačiū. - Taip. Gerai.
Duok jai kepsnių padažo.
Kepsnių padažas labai tinka, kai užvalgai grybukų.
Tau reikia išgerti vandens.
Atsiprašau. Nepyk.
Pasielgei beprotiškai. Tau susuks pilvą, bliamba.
Ką tu čia sugalvojai?
Atsiprašau. Nepyk. Nežinau, kas man šovė į galvą. Nesusilaikiau. Susinervinau ir...
Žinau, kad Frenkas yra šiknius, bet, patikėk, tai buvo virš visko.
- Žinau. Aš... - Durys užsitrenkė.
- Esu priverstas būti su jumis. - Aš kasdien matausi su juo.
Turiu laižyt jam užpakalį, kad įtikčiau.
Dabar turėsiu važiuoti su juo į žvejybą.
Metų metus bandžiau to išvengti, bet dabar nebeišsisuksiu.
Nekenčiu to jo namuko su dviaukštėm lovom.
- Žinau. Nepyk. - Dabar tikrai teks važiuoti.
Aš rimtai, Silvija, kodėl taip pasielgei?
Kodėl nepasakei, kad Vanesa tapo partnere?
Kodėl? Tik nesakyk, kad pamiršai.
Nes žinojau, kad jei pasakysiu, iškrėsi kokią nors kvailystę.
Esu tavo vyras. Gerai tave pažįstu.
Galėjai siekti karjeros, kaip Vanesa, bet tu pasirinkai ką kita.
Aš pasirinkau auginti vaikus.
Tai buvo nuostabūs metai. Esu dėkinga už juos. Ir labai tuo džiaugiuosi,
bet tai nereiškia, kad man smagu vaikščiot į tokius vakarėlius.
Man labai nejauku. O visi buvę mano bendradarbiai
elgiasi su manim kaip su nematomu vaiduokliu.
Gerai. Jei nori grįžti į teisę, tau niekas nedraudžia.
Susirask tai, kas tau patinka.
Rimtai? Aš 13 metų niekur nedirbau.
Darbdaviai tik ir laukia manęs.
- Be elektroninės kortelės aš... - Gerai.
Nesakau, kad bus lengva, bet tu turi teisininkės diplomą.
Esi labai gera advokatė. Jei nori dirbti, tau niekas netrukdo.
Aš nesu tik advokatė, Čarli.
Aš taip pat esu mama. Ir antrą valandą turiu pasiimti vaikus.
Ne. Tai ne priežastis.
Yra daugybė darbų, kur galima dirbti nuo 9.00 iki 14.00 val.
Tikrai?
Pabandyk pasakyt savo viršininkui, kad dirbsi penkias val. per dieną.
Pažiūrėsim, ką jis atsakys.
Bičiuliai. Nenoriu trukdyti, bet Frenkas tuojau sakys kalbą.
Turbūt nenorėtum jos praleisti.
- Eik jau. - Atleisk man.
- Aptarsime tai vėliau. - Taip.
Nagi. Eik kartu.
Ne. Jis nenori, kad ten būčiau.
Nori. Tavo labai labai patrauklus vyras nori, kad ten būtum.
Be to, tu suvalgei jo kalbą, bliamba. Turi paklausyt, ką jis pasakys.
Vidumi jaučiu, kokia bus ta jo kalba.
Po galais! Čia gerai pasakei.
Net juodžiausiomis akimirkomis neprarandi humoro.
- Ačiū, bičiuli. - Nagi, eik jau.
Pala. Šūdas.
SILVIJA! AŠ UŽRAKINTAS!
ODRĖ PASKELBĖ INSTAGRAME NAUJĄ VAIZDO ĮRAŠĄ
- Sekmadienio rytas. - Dievinu vaisius.
Skagenas.
Čia yra verslo centras?
DARBUOTOJO PAJAMŲ DEKLARACIJA
SPAUSDINA
LAIMĖS ALUS
Kas čia?
Pajamų deklaracija. Pats prašei.
Gerai.
- Turbūt žinai, kad ją reikia užpildyti. - Žinau. Gali duoti rašiklį?
- Taip, žinoma. Prašau. - Ačiū.
- Koks mano mokesčių mokėtojo kodas? - Pats turėtum žinoti.
Taip. Bet nežinau. Visa informacija - pas mamą.
Dievinu tavo mamą.
Kokį alų tiektume „Johnny 66“?
Turbūt visą.
- Neprieštarausi, alaus meistre? - Ne.
Kombinezonas.
- Gražus? - Labai patinka.
Labai kietas. Galėtume ir mes tokius pardavinėti.
- Žinoma, bliamba. - Ir patogus, jei ką.
Velniškai patogus.
Tik vargas, jei nori pasysioti, bet šiaip tai labai patogus, žinok.
- Taip. - Taip.
Kitais metais
mes ir toliau...
Mes ir toliau plėsimės, ir...
Išsiplėsim iki tokio lygio...
kuris bus kitas lygis.
Na, žinote, pasaulis sukasi...
Na, ačiū.
Puiki kalba.
Ačiū, Silvija.
- Suveikė. Jis prisiminė mano vardą. - Taip.
Jis ką tik pasakė: „Ačiū, Silvija.“
Išvertė Laima Banionienė