- Hej, älskling. - Hej.
Jag har 23 sekunder kvar!
En sekund, Simon!
Asgrymt.
- Okej. - En minut!
Dina fem minuter är slut. Kom nu.
Vänta. Vänta.
Okej. Vänta.
Gud. Okej, toppen.
Här. Vi tar och... Den är smutsig.
Skynda, skynda, skynda.
- Okej. Då så. - Behöver du den här?
Jag ska titta på huset igen i dag. Det med fem badrum?
Ett för varje medlem av den här familjen?
Kan du tänka dig? Det är som ett slott.
- Fler badrum än vi mäktar med. - Vad bryr du dig? Du skiter på jobbet.
- Vi säger inte "skiter". - Förlåt.
Vet du vad? När vi flyttar ska jag skita hemma som en kung.
Skita, skita, skita.
- Säg inte "skit". - Var är baguetten?
- Vilken baguette? - Jag behöver en baguette
och en basker till fransklektionen. Var är de?
Vad? Det är första gången jag hör talas om det.
- Herregud. Mamma. - Vad? Jag...
Ms Lauren har inte mejlat. Har du hört om baguetterna?
- Eller baskern? - Nej. Jag måste sticka.
- Okej. - Lycka till.
- Du kan inte stänga... - Jag blir kuggad.
- Ta ut honom. - Okej.
- Jag behåller den. Jag vill ha den! - Men du kan inte stänga väskan.
- Hur var din kväll med Will? - Kul, i typ 30 sekunder.
Sen blev det bara drama igen.
Vi skrek bokstavligen på varandra på ett gathörn klockan ett på morgonen.
Herregud. Bara att höra det får mig att känna mig mer levande än på 20 år.
Jag måste börja skrika mer.
- Det är så djuriskt. - Jag vet.
Tjat är inte djuriskt.
Nej, det var... Det var en kanonkväll. Men jag kan inte... Ärligt talat,
jag har inte tid för låtsasproblem i mitt liv.
Jag har nog med riktiga problem. Som det där.
Jag ska titta på huset i Encino i dag för tredje gången.
Om jag inte köper det lär hon sparka mig.
Jag sa åt dig att inte anlita Diane som din mäklare.
Hon är kontorsmamma. En helt annan liga.
Hon har för fan på sig kavaj.
Jag fattar. Du jobbar på kontor. Vissa av oss är fortfarande hemarbetare.
Även om jag går i joggingbyxor kan jag ha ett riktigt jobb.
- Hon är för snofsig för mig. Jag vet. - Ja.
Jag vet det. Om vi inte båda var föräldrar här,
skulle hon aldrig ha tagit sig an mig.
- Aldrig. - Hej!
- Diane! - Imitera inte hennes min.
- Hej, Sylvia. - Hej.
En sån spännande dag. Vi ska lägga bud.
I dag handlar helt och hållet om att köpa ett hus med pengar.
För hon har gett mig en omgång.
- Skyldig! - Vi har tittat på över 40 hus i år.
Jag sålde Ellen och Portia deras hus på en dag.
- Jag har hört bra saker om Ellen. - Jag också!
Jag sa: "Det finns inga genvägar. Du kan inte få ytor, splitter nytt
och läge till ett visst pris."
Jag vet. Du hade rätt. Jag hade fel.
Och vad hon fick var ett fantastiskt renoveringsprojekt.
Det är definitivt ett projekt.
Men nu när lillan går på dagis blir det ett fantastiskt nästa steg.
Jag har äntligen tid att göra det.
Hur som helst, jag blir försenad.
Jag måste till Malibu och visa en strandegendom.
Jag kan inte säga för vem, men det rimmar med Schminn Liesel.
Men vi ses i den djupa dalen senare.
Tack, Diane. Du är bäst. Tack för ditt hårda arbete, ditt tålamod.
- Lycka till. - Vet du vad som är knäppt?
Herregud.
Schminn Liesel är faktiskt namnet på min farfars far från Estland.
- Nej. - Papi Schminn.
Jag trodde Schminn Liesel var det femte barnet i familjen von Trapp.
- Det har jag hört. Ja. - Schminnie.
Kära nån.
SKITSTÖVELN MOBIL
Så, vad mer? Har vi nåt spännande på gång i dag?
- Herregud. Det är en baddare. - Berätta.
Jag ska hämta Sams vaccinationsbevis.
Första övernattningslägret. Ja, det är rätt spännande.
- Jag älskar såna här dagar. - Du menar varje dag?
Ja.
SKITSTÖVELN RÖSTMEDDELANDE
Hej, Sylvia. Det är Will. Det är en fruktansvärd kris.
Du måste ringa mig.
Vad är det för kris?
Det är faktiskt ingen kris. Jag skojade bara.
Hur mår du?
Okej. Vad vill du?
Låt oss prata. Vad pysslar du med?
Vad står på?
Okej. Jag ska tala om vad som står på. Du lämnade ditt kreditkort i min bar.
Om du ville hänga igen behövde du inte lämna kvar nån pinal.
- Du kunde ha föreslagit lunch. - Jag har inte tid för det här.
- Så, lunch? - Nej.
- Brunch? - Nej.
Dim sum? Det är mitt sista bud. Dim sum, minsann.
Okej. Hej då, Will.
Vänta. Vill du inte ha ditt kreditkort?
Du skrek på mig på gatan mitt i natten i går.
Ingen behandlar mig så, förutom alla mina tre barn.
Du skrek på mig också. Vi skriker. Folk skriker.
Vi sms:ade varandra efteråt. Det är lugnt. Jag har kommit över det. Kom över det.
Kom över det du.
Vattnet stiger, men jag är för rädd att spola igen.
Jag vet inte. Rensproppen kan lösa det, men också göra det värre.
Jaså? Du borde ha ett hemfixarprogram.
Jag är så redo att flytta.
- Du fixar det här. - Herregud. Det svämmar över!
- Vad gjorde du? - Inget. Bara tittade på den.
Åh, nej! Det är överallt. Varför är det här mitt liv?
Behöver du mig där hemma?
- Hej då. - Hej då. Älskar dig.
Toalett!
Jäklar. Helvete! Nej!
Helvete.
Jag kommer!
Vad gör du här?
- Det kallas "vara en hjälte." - Jag har inte tid för det här.
Jag är en fantastisk man. De kommer att skriva låtar om mig.
- Vad gör du? - Jag behöver din hjälp. Kan du komma?
Kan jag ta några av de här avokadoerna?
Herregud.
Jag lovar, det är bara vatten.
- Jaså? Okej. - Få det att sluta.
Jag vet inte hur.
Det där är inte bra.
Gjorde du det här? Var det här du?
- Kan du bara laga den? - Japp.
Så där.
- Tack. Tack så mycket. - Så där. Var är din mopp?
I köket. Men du behöver inte göra det.
Ingen fara. Typ 60 % av bartending är moppning.
Tack. Det behövs inte.
Ditt hus är fint. Hemtrevligt.
Du menar litet.
Nej, jag menar hemaktigt.
Herregud. Där är hans iPad.
Hemlig iPad. Nån som tittar på porr?
- Han är åtta. - Och?
När jag var åtta var jag vidrig.
- Inte där. Det är äckligt. - Varför?
- Varför då? - För att folk ligger där.
- Man kan dricka toavatten. - Man kan göra mycket.
- Exakt. Törstig? - Snälla ta den...
Vill du suga på trådarna?
Vad vill du göra efter det här? Åka till stranden?
Käka ostron? Gå på bio?
Jag kan inte. Jag är upptagen. Jag ska lägga bud på ett hus.
Ja. Efter en sista genomgång.
Schyst. Vad är det för fel på det här huset?
Vi har vuxit ur det.
Det finns bara ett badrum. Som översvämmas.
- Berätta om det nya huset? - Det är toppen!
Det är ett renoveringsprojekt. En del att fixa.
Får jag följa med?
Snälla. Jag är bra på renovering.
- Sen när? - Jag renoverade baren själv.
Gjorde du?
Ja. Det var ett hönsslakthus när vi köpte det.
- Lägg av. - Ja.
- Wow. - Vi hittar fortfarande fjädrar och näbbar.
Jag vet. Men seriöst. Får jag följa med? Jag lovar att vara till hjälp.
Okej. Säg bara inget.
- Nej, då. - Inget...
Inte till mig eller nån.
- Inget pratande. Perfekt. - Nix.
- Så hur ofta träffar du Audrey? - Med några veckors mellanrum.
Jag har fortfarande saker kvar i huset,
så jag åker dit med jämna mellanrum för att hämta grejor.
Vad? Varför?
Bara... Du vet. Det tar lång tid att flytta.
Man kan flytta på en dag.
Det är inte bara grejor. Gandalf är kvar där.
- Har Audrey Gandalf? - Ja.
Men han var din först. Du älskar den ödlan.
Jag älskar fortfarande Gandalf. Hon insisterade på att behålla honom
för hon tyckte inte jag var ansvarsfull nog att ta hand om honom.
Det är löjligt.
Han är som din son i ödleskepnad. Du borde få vårdnaden.
Jag har delad vårdnad, för jag åker och träffar honom jämt.
Vad?
- Vad? Du kan säga det. - Inget. Jag bara... Jag vet inte.
Det är svårt att komma över en skilsmässa om era liv fortfarande är sammanflätade.
Skilsmässa är trassligt. Det är inte så att man är gift en dag,
och aldrig ser varandra igen nästa dag.
Har du nånsin tänkt att du lämnar dina saker där
och hon behåller Gandalf så att ni kan hålla kontakten
och hålla liv i det här dramat eller vad det nu är?
Nu när du nämner det, våra gräl är ganska spännande.
Och de leder ofta till sex.
Där har du det.
Väldigt spännande grejor.
Nej, tack.
- Vi snackar laddade gräl. - Nej, tack.
- Absolut inte. - Finner du det motbjudande?
- Paja inte mitt raj-raj. - Sluta.
Så, berätta om det här huset? Vad snackar vi om här?
- Det har bra stomme. - Okej.
Större ytor. Det finns en pool.
Toppen. Är det ett rivningshus? Eller bara ett renoveringsobjekt?
Det är varken ett rivningshus eller en snabbrenovering.
Det är ett...
Det är ett före detta assistansboende.
Nedlagt efter Covid.
- Det tror jag säkert. - Dra åt helvete.
Aha.
ASSISTANSBOENDE
Intressant. Det blir spännande att se.
- Hej. - Hej.
- Du kom. Så glad att se dig. - Hej. Kul att se dig.
Du måste vara Charlie. Äntligen.
- Hej. - Trevligt att äntligen träffas.
- Nej. - Hej. Nej.
- Det här är Will. Min byggmästare. - Will. Ja. Jag är byggmästare.
- Toppen. Glad att du kom. - Professionell byggmästare.
Han är också värd för en tv-serie på Nickelodeon som heter "We Be Jammin'."
Jösses.
Vi lär barn självförtroende med hjälp av reggae.
Aldrig hört talas om. Jag får kolla.
Charlie hade fullt upp på jobbet.
- Så... Ja. - Det här huset är fantastiskt.
- Otroligt. - Ja.
- Stöttepålarna. Allt det här. - Ja.
De här detaljerna. Vad... 1926, väl?
- 1986. - Det var det jag menade.
- Nära. - Det har 50-årscykeln. Du vet...
Så ytan inomhus är...
- 550 kvadratmeter, kan jag tänka mig? - Den är 320 kvadratmeter.
- Mja, det vet jag inte. - Men...
-Är du säker? - Oh, ja.
Vi kan väl kolla? Jag ögonmåttar.
- Ja. Tomten är 550 kvadratmeter. - Det gör intryck av att vara 550 kvadrat.
Kom in och titta. Vi ska göra vår fjärde och förhoppningsvis sista genomgång.
- Kom! - Prisa Yahweh.
- Kolla in. - Ja.
Och ni har sju schackbräden, vilket inte är lätt att hitta. Ens nu.
Så, var öppensinnad, det här blir en total ombyggnation.
Wow.
Ja. Det här kan bli foajén eller...
Ja. Fina höga tak.
Väldigt höga, väldigt rymligt.
- Jag når knappt. - ...fantastisk akustik. Ja.
- Ja, bra akustik. - Ja.
Och det ligger i ett skolsystem.
Många ledstänger och ramper om man gillar säkerhet.
- Kolla. Funkar den? - Ja, och...
Det gör den! Den funkar!
Kan du faktiskt hissa ner den till startläget igen, tack?
Tack. Tack så mycket.
Vad är det här?
Sjukvårdare.
Sjukvårdare. Sjuk...
Jisses.
Alla älskar den knappen.
Men vet ni vad? Det positiva är,
att med alla ledningar i taket kan ni installera ett ljudsystem...
-Åh, ja. - ...i hela...
- Bra idé. - Nej, inte...
Ja
- Vi måste röja ut allt det här. - Den funkar.
- Ja, jag antar det. Jisses... - Den passar dig.
- Jag skulle bara... - Jag skulle inte sitta där.
- Sitt inte... - Försiktigt där.
- Nej. Gör inte så. - Det är lugnt. Som en liten hängmatta.
- Så du är byggmästaren? - Det stämmer.
Ja, jag har byggmästrat i över ett årtionde nu.
Och våra vägar har aldrig korsats.
Det har de nog faktiskt. Du minns mig bara inte.
- Jag skulle nog minnas det. - Nej.
Jo.
- Ja, så det här är mitt favoritrum. - Wow.
Det har riktiga östkustvibbar.
Ja, typ kolonial hospice. Cape Cod-bårhus.
Ja, jag ska riva ner den väggen och göra det här till matrum
- där vi kan underhålla och... - Fint. Väldigt coolt.
Får du känslan av att nån har dött här inne?
För jag får den känslan.
- Det är irrelevant. - Inte i det här rummet. Japp.
Okej. Ingår allt det här,
eller tänker ägarna ta med sig det in i nästa sfär?
Kan du bara sluta? Snälla, sluta. Jag vet att du har kul, men jag...
Okej, förlåt. Du har rätt. Jag överdriver. Du har rätt.
- Tack. - Jag ber om ursäkt. Träet är jättefint.
- Det är inte riktigt trä. - Jaså, toppen.
Och det här skulle bli Simons rum.
Det finns ett litet kök.
Alla pojkars dröm.
Tack.
- Det här är Frances rum. - Här finns en stor kyl.
Det finns tänder och blod här inne.
Men jag kan byggmästra ut det härifrån, inga problem. Enkelt.
- Ja, det är lättåtgärdat. - Ja.
- Och det här skulle bli Maeves rum. -Ännu ett litet kök.
Vad i helvete?
- Ni såg väl det? - Drag. Det är bara dragigt.
Har det hänt förut?
Vi kollar finrummet.
Det där var inget drag.
Jag menar, ungarna lär älska det.
Älska vad?
Vad pratar du om?
Och det här blir vårt sovrum.
Sängkammaren.
Ja, vi skulle såklart resa en vägg mellan toaletten och sovrummet
och flytta pentryt och droppställningen och gummidraperiet och draperistången
och ledstängerna och säkerhetsgallren...
Ja, och sen sätta in ett par fönster...
- Ja. - ...på nåt vis.
- Det är lätt. Man slår bara hål i väggen. - Det är ingen yttervägg.
Titta här.
- Sjukvårdare. - Jisses! Förlåt.
- Sjukvårdare. - Tryck två gånger.
- Sjukvårdare. Sjuk... - Tryck två gånger. Det är...
- Den knappen ser annorlunda ut. - Ja.
Coolt.
Det finns en bajsstol.
Ja.
- Ingår den? Ja. - Ja.
- Då så. - Ja, jag kan bara...
...renovera.
- Snälla, sätt dig inte i den. - Jag vill verkligen.
- Verkligen. - Snälla. Jag ber dig.
Åh, jösses.
Vad tycker Charlie om stället?
- Han älskar det. - Ja.
Men han skulle älska allt som var större och som vi har råd med.
- Han skulle bo i en tom Blockbuster. - De är hälsobutiker nu, allihop, tyvärr.
Men får jag vara uppriktig?
Nej, snälla, håll dig till din vanliga takt och charm.
Okej, det här stället är en mardröm.
Och det kommer att kosta skjortan
att göra det här till nåt annat än nåt som är fruktansvärt.
Varför flyttar ni inte in i nåt mer beboeligt?
Är inte Charlie advokat?
Jo, men vi har tre barn och en inkomst, och vi bor i USA:s näst dyraste stad.
Så sluta drälla och skaffa ett jobb.
Jag har tagit hand om mina barn i 13 år. Jag kan inte bara "skaffa ett jobb".
Jag gör en nätrekryteringsprofil åt dig.
Några av de dummaste jävlarna på jorden har jobb. Du kan skaffa ett jobb.
Om vi vill ha ett större hus, är det här vad vi har råd med.
Så jag tänker bara rulla upp ärmarna och renovera det här.
Det tar några år och sen flyttar vi in.
Ja, några år, några krucifix.
Vi lever väldigt olika liv, Will.
Du kan göra vad du vill, åka vart du vill med dina galna hattar och allt.
Att vara mamma innebär i stort sett att göra en massa saker man inte vill.
Du låter som en robot.
Det är inga skrivna regler. Glöm det här schabraket.
- Vad? - Ja.
Charlie vill flytta, och ungarna växer och behöver mer plats.
Vill du bo här?
Självklart vill jag inte bo här. Vad pratar du om?
- Nej. - Det är en hemsökt mardröm.
Varför sticker vi inte härifrån då, stänker vigvatten på oss
och säger till Charlie att du inte tänker bo här?
Jag säger till Charlie om du åker till Audrey och hämtar dina saker
och bryter fullständigt.
Det här är känslomässig utpressning.
För att jag bryr mig om dig tvingar du mig att göra nåt
- som jag inte vill? - Jag bryr mig mer om dig.
- Det vet jag inte. - Du måste bort från den relationen.
- Du måste ut ur hennes hus. - Vet du vad?
Kör till. Jag synar din bluff.
- Verkligen? - Jag gör det. Ja.
- Dra ur proppen nu. Ja. - Verkligen?
Säg till den läskiga damen att du inte vill bo här.
- Så nu måste jag göra det? - Ja. Nu direkt. De kommer.
- Vi har en deal. - Hur ska jag...
- Säg det. Gå. - Jag är för rädd.
- Säg det. - Kan du säga det?
Då så, allihop.
Dags för pappersarbete.
Jag vet, alla hatar pappersarbete. Men jag gör det roligt och kvickt.
Vi ska bara skriva ditt namn där...
Jag är hemskt ledsen, jag bara... Jag kan inte.
- Du måste skoja. - Jag är bara... Jag är...
Jag är sparkad. Definitivt. Jag vet.
Låt oss vara ärliga. Stället är hemskt.
Jag menar, det är en riktig skitkåk.
Det var min pappas.
Jag är hemskt ledsen.
Herregud. Det känns så mycket bättre.
Jag tänker inte göra min. Låt oss inte göra det. Jag vill inte.
- Vi käkar glass i stället. - Nej.
- Jag bjuder. - Vi ska göra din grej.
- Jag vill inte. Nej. - Glöm det.
- Kom igen. Snälla. - Absolut inte.
- Vi ska åka dit. - Det är så slutgiltigt.
När jag flyttat ut allt sätter jag aldrig foten där igen,
- och jag hatar den tanken. - Will, vi ska åka dit.
Vi ska göra det. Det kommer att kännas bra.
-Åh, helvete. - Det kommer att bli bra.
Hon är inte hemma. Det var visst inte meningen.
Vi går runt till andra sidan. Kom.
Hallå?
Herregud.
Det är Gandalf.
- Se på honom. - Han ser eländig ut.
- Han ser så olycklig ut. - Ja. Han ser dig.
Det gör han. Titta. Hej.
- Hej. - Han sken just upp.
Hela hans beteende ändrades just.
- Hej. - Han sken upp som en glödlampa.
- Hej, lille vän. - Hon är inte hemma.
Ring henne och boka tid för att hämta dina saker.
- Okej? Kom. - Nej. Vi måste göra det nu.
Annars fegar jag ur. Jag behöver ditt stöd.
- Vi gör det nu, okej? - Okej, hur?
Du måste krypa in genom hundluckan.
- Vad? Nej. - Du måste.
- Det är enda sättet. - Gör det du.
- Jag kommer inte igenom. - Kom igen.
Man måste vara väldigt, väldigt smal och vältränad och flexibel.
Nätt, lång överkropp, långa ben.
- Jag vet vad du håller på med. - Väldigt trångt.
- Jag gillar det. Okej. - Bra. In genom hundluckan.
Okej. Jag klarar det här.
Skynda.
Titta inte på min rumpa om du inte vill bli hypnotiserad.
Med all respekt, det vill jag inte.
In med dig nu. Kom igen.
- Väldigt graciöst. Fint. - Ja.
- Kolla in. - Så där, ja. Bra.
Fint. Öppna dörren.
- Bra jobbat. Här. - Ja. Kom igen.
- Den här vägen. - Ja.
Will, vad sysslar du med?
Audrey, du är hemma.
Will, du sa att det här var ditt hus. Vad sysslar du med?
- Vad sysslar du med? - Sylvi...
- Det sa jag inte. - Sylvia, spela inte dum.
Jag såg dig krypa in på övervakningskameran.
Du sa inget om nån jävla övervakningskamera.
Då hade du inte gjort det.
Till hans försvar, han försöker bara hämta sina saker
- och bryta upp. Det är allt. - Du får inte dina saker.
- Jag vill ha mina saker. - Du får dem inte,
för du kan nog hitta en gammal hårborste
och mobilladdare nån annanstans istället för att använda dem som ursäkt
- för att komma och stalka mig. - Så nu stalkar jag dig?
Som om.
Vad i helvete, Sylvia? Vad gör du ens här?
Har du inte barn och familj?
Jo. Är du... Ja, du mindes. Jo, det har jag.
Om du verkligen brydde dig om Will,
skulle du inte dra in honom i er sjuka dynamik
- från förr. - Okej.
Ni är som ett par tonårstjejer med era fåniga smeknamn,
slagord och inbördes skämt.
Ni var jämt på mobilen till fyra på morgonen.
Jag var uppe med en kolikbebis. Vem annars skulle jag prata med?
- Din man. - Han sov. Vi hade ett system.
Jag tog nätterna och han morgnarna.
Jag ammade...
Det skiter jag i.
Hela er grej var så knäpp och destruktiv. Han bjöd med dig på våra dejtkvällar.
Han bar kläder som du valde ut. Vad skulle jag göra? Inte sätta gränser?
- Det var inte bra för honom. - Vet du? Nu när det är slut
behöver jag inte lyssna på dina jävla självrättfärdiga nonsensföreläsningar mer.
Jo, det behöver du faktiskt, för du står i mitt matrum
efter att ha krupit in genom hundluckan som en jävla hund.
- Borde vi knulla? - Stick för helvete härifrån!
Ut!
Kan jag få låna toaletten?
- Jag är ledsen att fråga. - Ja, försvinn bara.
Tack.
Hon gör mig så arg.
- Du skötte dig riktigt bra. - Gjorde jag?
Ja, förutom när du bad henne ha sex med dig.
Ja, det, så här i efterhand, kändes lite patetiskt.
- Ja. - Hon gav mig tvetydiga signaler, eller?
- Det tyckte jag inte. - Inte?
- Nej. - Var vi inte i samma rum?
Jag har nåt som muntrar upp dig.
- Det är Gandalf. - Ja.
Hej.
- Titta, du räddade honom. - Ja.
- Han är redan gladare. - Han ser så lycklig ut.
Han ser tio år yngre ut.
Tack. Hej, vännen.
- Ja. - Han är väldigt rar.
Nej. Låt bli. Nej.
Bort! Jag gillar det inte.
- Se på honom. - Vi måste sticka.
Fattar du att hon kallade oss destruktiva?
Nej. Vi är raka motsatsen.
- Vi är konstruktiva. Vi skapar. - Vi är konstruktiva.
Vad hände?
- Snyggt! Ja! -Åh, vad synd!
Jag är ledsen, Audrey.
Gandalf är så uppjagad av den här skiten.
Åh. G-dawg.
Då så.
Okej. Här är det. Det här är perfekt.
- Så här bor du? - Här bor jag.
- Så det här är förorten? Fint. - Japp.
Jättefint under dagtid. På natten, lite mysko.
Många skällande hundar och skrikande människor.
Och en kraftig knall då och då som man inte vill fråga för mycket om.
- Fattar du? - Tja...
- Men jag trivs. - Det är intressant.
- Ja. - Ja.
Nåja, tack för i dag.
Jag hade nog inte vågat säga nej till det där schabraket
utan din åsikt. Så tack för det.
Tack ska du ha för att du äntligen fick mig att klippa banden med Audrey
och dra av plåstret.
Jag borde uppenbarligen inte träffa henne, så tack.
Och...
- Och? - Och...
- Tack för att du räddade Gandalf... - Ja, varsågod.
- ...från den där hemska miljön. - Varsågod.
Han tackar också.
Se hur glad han är.
Ja. Kolla.
- Jag uppskattar det verkligen. - Varsågod.
Saken är den, om jag ska vara ärlig,
att jag inte riktigt är lämpad att ta hand om Gandalf.
Inte lämpad att ta hand om en ödla?
Jag är faktiskt inte lämpad att ta hand om nåt, inklusive mig själv.
Det är ett stort skäl till att vi skilde oss.
- Tar du honom? Snälla, ta honom. - Absolut inte.
Du har en instinkt att beskydda honom. Jag såg det i dig.
Inte under några omständigheter tar jag den där ödlan.
Så du var bara på väg hem och tänkte att vi behövde en skäggdrake?
Ja, det var en sån där ödleadoptionsgrej vid vägkanten.
Och jag... Mitt hjärta brast.
Jaså? Du har aldrig velat ha ett husdjur förut.
Det är till ungarna.
- De flesta skaffar hund. - Hundar är krävande.
Är du säker på huset? Vill du inte åka och kolla en sista gång?
Nej, det huset är så mycket jobb. Och Will höll med. Han såg det också.
Var Will där?
Ja, han tittade bara förbi. Färska ögon.
Vad vill ni kalla honom? Jag funderade på...
- Gandalf. - Nej, jag gillar inte det.
- Det är konstigt. -Är det?
Vad sägs om Jessipa?
Du menar Jessica?
Nej, Jessipa.
- Gillar du ens ödlor? - Oh, ja, jag älskar dem.
Älskar dem.
Se på hennes ansikte.
- Det syns att hon trivs här. - Ja.
Jag älskar Jessipa.
Undertexter: Kristina Donnellan