-Živjo. -Živjo.
Na voljo imam še 23 sekund!
START PAVZA
Trenutek, Simon!
Noro.
- Okej. - Trenutek!
Pet minut je mimo. Gremo.
Čakaj. Čakaj.
Čakaj.
Mojbog. Odlično.
Tako. To je umazano.
Hitro, hitro.
- Takole. - Potrebuješ tole?
- Spet grem na ogled hiše. - Ja.
S petimi kopalnicami.
Za vsakega člana družine.
Si predstavljaš?
Kot dvorec je.
Ne bomo vedeli, kaj z njimi.
Ti itak serješ v službi.
- Ne govori grdo. - Prav imaš.
Ko se bomo preselili, bom kot kralj sral doma.
Sral, sral, sral.
- Ne govori tega. - Kje je bageta?
- Kakšna bageta? - Bageta
in baretka za francoščino. Kje sta?
Prvič slišim za bageto ali baretko.
- Mama. - Kaj? Nisem...
Ga. Lauren ni nič sporočila. Ti kaj veš o bagetah?
- Ne. Moram iti. - Ali baretki?
- Se vidiva. - Srečno.
- Lahko zapreš... - Padla bom!
- To daj ven. - V redu.
- Obdržal ga bom! - Prav, ampak torbe ne moreš zapreti.
ŠOLA
- Kako je bilo z Willom? - Trideset sekund je bilo zabavno.
Potem pa je bila spet drama.
Ob enih zjutraj sva na uličnem vogalu kričala drug na drugega.
Že samo ob omembi tega se počutim tako živo, kot že 20 let ne.
Več moram kričati.
- Kričanje je prvinsko. - Vem.
Nerganje ni prvinsko.
Ne bom lagala. Super je bilo.
Vendar resnično
nimam časa za namišljene težave.
Dovolj imam resničnih težav. Kot je ta.
Že trikrat si bom ogledala hišo v Encinu.
Če je ne kupim, ne bom več njena stranka.
Diano sem ti odsvetovala
- kot nepremičninarko. - Vem.
Zaposlena mama je. Boljša od naju.
Nosi presneti suknjič.
-Štekam. Delaš v pisarni. - Ja.
Nekatere pa smo še vedno gospodinje.
Ker nosim trenirko, še ne pomeni, da ne delam.
- Prefina je zame. Vem. - Ja.
To vem. Če ne bi imeli tu otrok,
me ne bi nikoli sprejela kot stranko.
- Nikoli. -Živjo!
- Diane! - Ne oponašaj njenega frisa.
-Živjo, Sylvia. -Živjo.
Izjemen dan. Dali bova ponudbo.
Tako je. Danes bomo kupili hišo z denarjem.
Kajti tale me je namučila.
- Kriva sem! - Letos
sva si ogledali več kot 40 hiš.
- Ne. - Ellen in Portii sem hišo
prodala v enem dnevu.
- O Ellen sem slišala samo dobro. - Jaz tudi!
Rekla sem ji, da ni bližnjic.
Ne moreš imeti idealne kvadrature, vse novo in mega lokacije za dobro ceno.
Vem, prav si imela. Jaz sem se motila.
Dobila je izjemno hišo, potrebno obnove.
Brez dvoma jo čaka nekaj dela.
A zdaj, ko je Maeve v vrtcu, ji vsaj ne bo dolgčas.
Končno imam čas za to.
Poslušajta. Pozna bom.
V Malibuju imam ogled plažnega kompleksa.
Ne smem izdati kupca, se pa rima na Schminn Liesel.
Se bom pa vrnila, da dokončava najin posel.
- Hvala. Najboljša si. -Čao.
Hvala za trdo delo in potrpljenje.
- Srečno. - Veš, kaj je noro?
Mojbog.
Schminn Liesel je bilo ime mojemu pradedu iz Estonije.
- Ne. - Očka Schminn.
Mislila sem, da je peti otrok družine von Trapp.
- To sem pa slišala. Ja. - Schminnie.
Ojoj.
KRETEN MOBILNIK
Kaj še? Bova danes počeli kaj zanimivega?
- Pomemben dan je. - Povej mi.
Moram po Samovo cepilno knjižico.
Prvi počitniški tabor. Vznemirljivo, ja.
- Obožujem take dneve. - Misliš, vsak dan?
Ja.
KRETEN GLASOVNO SPOROČILO
Živjo, Sylvia. Will je. Tole je zelo nujno.
Moraš me poklicati.
Kaj je tako nujno?
Nič nujnega ni. Šalil sem se.
Kako si?
V redu. Kaj hočeš?
Počvekajva. Kaj delaš?
Kaj je narobe?
Prav. Povedal ti bom. Tukaj si pozabila kreditno kartico.
- Sranje. -Če si se hotela spet družiti,
ti je ne bi bilo treba pozabiti.
- Lahko me povabiš na kosilo. - Res nimam časa za to.
- Kosilo? - Ne.
- Malica? - Ne.
Dim sum? Zadnja ponudba. Nekaj dobiš, nekaj izgubiš.
Dobro. Adijo, Will.
Čakaj. Nočeš nazaj kreditne kartice?
Sinoči si sredi noči na ulici kričal name.
Razen mojih treh otrok, z mano nihče tako ne ravna.
Tudi ti si kričala name. Ljudje kričimo.
Potem sva si dopisovala. Vse je v redu.
- Prebolel sem. Daj še ti. - Ti preboli.
Voda se dviga. Bojim se jo potegniti.
Ne vem. Odmaševalnik lahko pomaga ali pa ne.
Moral bi imeti oddajo o hišnih popravilih.
Komaj čakam, da se odselimo.
- Zmogla boš. - Mojbog. Ven teče!
- Kaj si naredila? - Nič. Samo gledam.
O ne! Povsod je. Zakaj se mi to dogaja?
Naj pridem domov?
- Adijo. - Adijo. Ljubim te.
Školjka!
Sranje. Ne!
Sranje.
Že grem!
Kaj delaš tu?
- Temu rečemo "biti junak". - Nimam časa za to.
Izjemen moški sem. O meni bodo pisali pesmi.
- Kaj delaš? - Potrebujem pomoč. Prideš sem?
Lahko vzamem avokado?
Mojbog.
Samo voda je.
- Res? V redu. - Ustavi jo.
Ne znam.
To pa ni dobro.
Si ti to naredila?
- Lahko popraviš? - Ja.
Tako.
- Najlepša hvala. - Tako. Kje imaš brisalo za tla?
V kuhinji, ampak tega ti ni treba.
V redu je. V baru imamo največ dela s pomivanjem tal.
Hvala. Ni ti treba.
Zelo lepo hišo imaš. Udobna je.
Misliš majhna.
Ne, zelo domača.
Mojbog. Tu je njegov iPad.
Skrivni iPad. Gleda porniče?
- Osem let je star. - In?
Pri teh letih sem bil odvraten.
- Ne tja. Ogabno je. - Zakaj?
- Zakaj je ogabno? - Ker tam ležimo.
- To vodo lahko piješ. - Marsikaj lahko delaš.
- Ja. Si žejna? - Prosim...
- Bi sesala te niti? - Fuj!
Kaj bi rada počela? Bi šla na plažo?
Na ostrige? V kino?
Ne morem. Nimam časa. Danes bom dala ponudbo za novo hišo.
Ja. Ko si jo še enkrat ogledam.
Lepo. Kaj pa je narobe s to hišo? - Za nas pet je premajhna.
Eno kopalnico ima, ki nenehno poplavlja.
- Povej mi o novi hiši. - Super je!
Je pa potrebna obnove.
- Grem lahko na ogled? - Ne.
Prosim. Stručko sem za renovacije.
- Od kdaj? - Predelal sem večino lokala.
- Res? - Ja, tam je bila prej klavnica piščancev.
- Menda ne. - Ja.
- Vau. -Še najdemo kakšno pero ali kljun.
Vem. Grem lahko zraven? V pomoč ti bom, obljubim.
Prav, ampak ne govori.
- Ne bom. - Nikar...
Ne govori ne z mano ne s komerkoli.
- Tiho bom. Odlično. - Ne.
Kako pogosto se dobiš z Audrey?
Ne vem. Vsakih nekaj tednov. V hiši je ostalo še precej mojih stvari.
Vsake toliko grem tja po kakšno stvar.
Kaj? Zakaj?
- Selitve so dolgotrajne. - V enem dnevu se preseliš.
Poleg mojih stvari je tam še Gandalf.
- Gandalfa ima Audrey? - Ja.
Prvi si ga imel. Rad imaš tega kuščarja.
Rad ga imam, ampak vztrajala je, da ga bo obdržala,
ker nisem dovolj odgovoren, da bi skrbel zanj.
Neumno.
Kot sin ti je v obliki kuščarja. Moral bi imeti skrbništvo.
Imava skupno skrbništvo. Redno ga obiskujem.
Kaj?
- Kaj je? Povej mi. - Nič. Ne vem.
Težko si je opomoči od ločitve, če sta vajini življenji še prepleteni.
Ločitve so zapletene. Ni tako, da si poročen,
potem pa se nenadoma ne vidita več.
Si pomislil, da si stvari pustil tam,
ona pa je Gandalfa obdržala, da ostaneta v stiku
in ohranjata to zadevo pri življenju?
Ko si že omenila, so tvoji argumenti precej vznemirljivi.
In pogosto vodijo k seksu.
Pa imaš odgovor.
Vznemirljiva reč.
Ne, hvala.
- S spolnostjo nabiti prepiri. - Ne, hvala.
- Nikakor ne. - Se ti gnusi?
- Ne serji po mojem užitku. - Fuj! Nehaj.
Povej mi kaj o hiši. Kakšna je?
- Ima dobre temelje. - Dobro.
Ima večjo kvadraturo in bazen.
Odlično. Jo je treba porušiti?
Ali samo prenoviti?
Ni je treba ravno porušiti.
Gre za...
Gre za nekdanji oskrbovani dom.
Po kovidu so ga zaprli.
- Stavim, da res. - Jebi se. Odjebi.
Aha.
- Malo drugače je. - Zanimivo. Komaj čakam.
-Živjo. -Živjo.
- Uspelo ti je. Vesela sem te. -Živjo. Veseli me.
Ti si gotovo Charlie. Končno.
-Živjo. - Končno sva se spoznala.
- Ne. -Živjo. Ne.
- To je Will. Moj izvajalec. - Will. Ja, izvajalec.
- Super, da si prišel na ogled. - Profesionalni izvajalec.
Na Nickelodeonu vodi oddajo "Improviziramo".
- Aha. - Madonca.
Otroke učimo samozavesti pri igranju reggaeja.
Nisem še slišala zanjo. Moram preveriti.
Charlie zaradi preobilice dela ni utegnil.
- Ja. - Hiša je čudovita.
- Neverjetno. - Ja.
- Oporniki. Vse to. - Ja.
Pa ti detajli.
Je iz leta 1926?
- 1986. - To sem mislil.
- Blizu. - 50-letni cikel...
Notranjost hiše meri...
- 550 m2, bi rekel. - 325 m2.
- Nisem prepričan. - Ampak...
- Res? - Ja.
Preverimo. Ocenil bom.
- Parcela ima 550 m2. - Ocenil bom.
Na videz jih ima 550.
Oglejmo si.
Četrti in upam, da zadnji ogled.
- Pridita! - Hvaljen Jehova.
- Poglej to. - Ja.
Sedem šahovnic, kar je tudi danes redkost.
Ne sodi prehitro, ker je potrebno obnove. Ja.
Vau.
Ja. Tu je lahko predsoba ali...
Ja. Lepi, visoki stropi.
Zelo visoki, prostorno...
- Komaj se ga dotaknem. - ...odlična akustika.
- Odlična akustika. - Ja.
V bližini so šole.
Veliko ograj in klančin, če je varnost prioriteta.
- Poglej to. Deluje? - Ja, in...
Deluje!
Lahko to vrnete v začetni položaj?
Najlepša hvala.
Kaj je to?
Bolničar, bolničar.
Bolničar, bolničar...
Kristus.
Ta gumb je vsem zanimiv.
Dobro pri tem pa je,
da napeljava in stropi omogočajo zvočni sistem...
- Ja. - ...po vsej...
- Dobra ideja. - Ne...
- Ja, vse moramo odstraniti. - Tole deluje.
- Ja. Najbrž. - Paše ti.
- Jaz bi... - Jaz ne bi sedla tja.
- Nikar... - Previdno.
- Ne, raje ne. - V redu sem. Kot majhna viseča mreža je.
- Vi ste torej izvajalec? - Ja.
Ja, s tem se ukvarjam že več kot deset let.
Pa se še nisva srečala.
Mislim, da sva se, a se me ne spomnite.
- Spomnila bi se. - Ne.
Aha.
- To je moj najljubši prostor. - Vau.
Ima pravi pridih vzhodne obale.
Nekakšen kolonialni hospic, mrtvašnica Cape Cod.
Ta zid bom podrla in naredila veliko jedilnico,
- kjer lahko gostimo ljudi in... - Lepo. Zelo kul.
Imaš občutek, da je tu nekdo umrl?
Meni se že zdi tako.
- Nepomembno je. - V tej sobi ne.
So te stvari vključene
ali jih bodo lastniki odnesli v svoje naslednje kraljestvo?
Nehaj, prosim. Vem, da se zabavaš, ampak...
- Dovolj. - Oprosti.
Prav imaš. Preveč je.
- Hvala. - Oprosti. Les je zelo lep.
- To ni pravi les. - Krasno.
To bi bila Simonova soba.
Še kuhinjo ima.
Sanje vsakega dečka.
Hvala.
- Tu bi bila Frances. - Ta ima velik hladilnik.
Notri so zobje in kri.
Ampak v to lahko ugriznem pozneje.
- To je še najmanj. - Ja.
- To bi bila Maevina soba. -Še ena kuhinjica.
Kaj je to?
- Videli ste, kajne? - Samo prepih je bil.
Se je že zgodilo?
Poglejmo dnevno sobo.
Ni bil prepih.
Otrokom bo všeč.
Kaj pa?
O čem govoriš?
To bi bila najina spalnica.
Glavna spalnica.
Ja. Med vecejem in spalnico bomo postavili steno.
Umaknili bomo kuhinjsko nišo, stojalo za infuzijo,
plastične zavese, stojalo za zavese,
ograje in varnostna držala...
Tu bomo vstavili okna...
- Ja. - ... nekako.
Skozi ta zid bo preprosto.
To ni zunanji zid.
Poglej to.
- Bolničar. - Kristus! Oprosti.
- Bolničar, bolničar. - Dvakrat pritisni.
- Bolničar, bolničar... - Dvakrat pritisni.
- Drugačen je od prvega gumba. - Ja.
Kul.
Stol za kakanje.
Ja.
- Vključeno je. - Ja.
- V redu. - Ja...
Urediti je treba.
- Ne sedi na tole. - Moram.
- Prosim te. - Zelo si želim.
Mater.
Kakšna pa se hiša zdi Charlieju?
- Všeč mu je. - Ja.
Všeč mu je vse, kar je večje in kar si lahko privoščimo.
Še v zapuščeni Blockbuster bi šel.
Zdaj je to nepremičninska veriga.
Sem lahko iskren?
Bodi takten in očarljiv, kot vedno.
Tole je katastrofa.
Ogromno bo stalo,
da bo na koncu samo grozno.
Zakaj ne kupite nekaj bolj urejenega?
Ni Charlie odvetnik?
Ja, toda imava tri otroke in eno plačo.
Živimo pa v drugem najdražjem mestu v Ameriki.
Ne javkaj in si poišči službo.
Že 13 let ne delam, ker vzgajam otroke.
Ne morem si kar najti službe.
Prijavil te bom na zaposlitveni portal.
Še najbolj butasti debili imajo službo. Tudi ti jo lahko najdeš.
Če hočemo večjo hišo, si tole lahko privoščimo.
Zavihala bom rokave in zadevo spravila v red.
Po nekaj letih se bomo lahko vselili.
Nekaj let in nekaj eksorcistov.
Dejstvo je, da imava drugačen življenjski slog.
Ti delaš, kar hočeš, in greš, kamor hočeš
s svojimi norimi klobuki.
Biti mama pa vključuje veliko stvari, ki jih ti nočeš delati.
Slišati si kot robot.
To niso napisana pravila. Zavrni nakup.
- Kaj? - Ja.
Charlie se hoče preseliti.
Otroci odraščajo in potrebujejo več prostora.
Hočeš živeti tukaj?
Seveda ne. Kaj pa govoriš?
- Ne. - Nočem. Katastrofa, v kateri straši.
Potem pa se pojdiva potopit v posvečeno vodo
in Charlieju povej, da nočeš v to hišo.
Povedala mu bom, če boš šel ti k Audrey po svoje stvari
in zadevo končal.
To je čustveno izsiljevanje.
Ker te imam rad, me boš prisilila v nekaj,
- kar nočem? - Jaz te imam raje.
- Ne bi rekel. - Ven moraš
- iz tega odnosa. - Ne bi rekel.
- Ven moraš iz njene hiše. - Veš kaj?
Velja. Izzivam te.
- Res? - Naredil bom to. Ja.
- Zavrni nakup. Ja. - Res?
Povej ji, da nočeš tu živeti.
- Zdaj? - Takoj zdaj. Prihajata.
- Sklenila sva dogovor. - Kako naj...
- Pojdi in povej. - Strah me je.
- Povej. - Lahko ti?
V redu.
Čas je, da podpišemo.
Vem, to vsi sovražijo, a bom poskrbela, da bo zabavno in hitro.
Tvoje ime bom napisala...
Oprosti. Ne morem.
-Šališ se. - Jaz...
Odpuščena sem. Vem, da sem odpuščena.
Bodimo odkriti. Hiša je grozna.
Res je gnila luknja.
Očetova je bila.
Zelo mi je žal.
Mojbog!
Olajšana sem.
Svojega dela dogovora ne bom izpolnil. Ne.
- Greva raje na sladoled. - Ne.
- Jaz plačam. -Še tvoj del urediva.
- Nočem. - Ne pride v poštev.
- Daj no. Prosim. - Ni govora.
- Greva. - Tako dokončno je.
Ko odnesem svoje stvari, ne bom več stopil tja,
- misel na to pa sovražim. - Will, greva.
Opravila bova. Dobro bo zate.
- Sranje. - Dobro bo.
Ni je doma. Ni mi usojeno. Pojdiva.
Pojdiva za hišo. Pridi.
Halo?
Mojbog.
Gandalf je.
- Poglej ga. - Nesrečen je.
- Potrt je in žalosten. - Ja. Vidi te.
-Živjo. - Ja. Poglej. Živjo.
-Živjo. - Zažarel je.
- Tako je... -Čisto se je spremenil.
-Živjo. - Kar zažarel je.
-Živjo, mali. - Ni je doma.
Pokliči jo in se dogovori.
- Pojdiva. - Ne, zdaj morava.
Pogum mi bo upadel. Rabim oporo.
- Dajva zdaj. - Prav. Kako?
Splazi se skozi pasjo loputo.
- Kaj? Ne. - Moraš.
- To je edini način. - Daj ti.
- Ne gre. Poskusil sem. - Daj no.
Biti moraš zelo vitek in gibčen.
Droben, dolg trup, dolge noge.
- Vem, kaj delaš. - Zelo ozek.
- Všeč mi je. - Dobro. Splazi se skozi pasjo loputo.
V redu. Zmogla bom.
Pohiti.
Ne glej mojih stegen, razen če se hočeš stegniti.
Z vsem spoštovanjem, nočem se. Pojdi že.
- Zelo graciozno. Lepo. - Ja.
- Poglej to. - Uspelo ti je. Dobro.
Lepo. Odpri vrata.
- Lepo. Dobro opravljeno. - Ja, pridi.
- Sem. - Ja.
Will, kaj delaš?
Audrey, doma si.
Rekel si, da je hiša tvoja. Kaj delaš?
- Kaj pa ti delaš? - Sylvi...
- Nisem tega rekel. - Sylvia, ne delaj se neumno.
Na kameri sem te videla plaziti se.
Nisi mi povedal za varnostno kamero.
Potem tega ne bi naredila.
V njegovo obrambo, prišel je po svoje stvari
- in končati to razmerje. - Ne dam ti stvari.
- Hočem jih. - Ne dobiš jih,
ker lahko staro zobno ščetko
in polnilec za mobilnik najdeš drugje, ne pa da to izkoriščaš
- za zalezovanje. - Zalezujem te?
Pa kaj še.
Sylvia, zakaj si sploh tukaj?
Nimaš otrok in družine?
Ja, spomniš se. Res jih imam.
Če ti je res mar za Willa,
ga ne bi potegnila v bolan odnos,
- ki ga imata že leta. - V redu.
Sta kot najstnici z butastimi vzdevki,
frazami in internimi šalami.
Ves čas sta do štirih zjutraj na telefonu.
Ker je imel otrok krče. S kom pa naj bi govorila?
- S svojim možem. - Spal je. Imela sva sistem.
Jaz sem dežurala ponoči, on pa zjutraj.
Dojila sem...
Dol mi visi.
Vse skupaj je bilo čudaško in uničujoče.
Vabil te je na najine zmenke. Nosil je oblačila, ki si mu jih izbrala.
Naj mu ne bi postavila mej? Zanj to ni bilo dobro.
Zdaj, ko sva ločena,
mi ni treba več poslušati tvojega nerganja.
Pa moraš,
ker si v moji jedilnici,
kamor si se kot pes splazil skozi pasjo loputo.
- Se pofukava? - Spizdi ven!
Ven!
Grem lahko na vece?
- Oprosti. - Ja, potem pa ven.
Hvala.
Kako me razpizdi.
- Dobro ti je šlo. - Res?
Razen, ko si jo prosil za seks.
Ja, ko pomislim, je bilo res patetično.
- Ja. -Če bi vsaj...
Pošiljala je mešane signale.
- Nisem opazila. - Res?
- Ne. - Nisva bila v istem prostoru?
Tole te bo razveselilo.
- Gandalf. - Ja.
Hej.
- Rešila si ga. - Ja.
- Je že bolj vesel. - Videti je veder.
Zgleda deset let mlajši.
Hvala. Živjo, srček.
- Ja. - Ljubek je.
Nikar, nikar. Ne.
Umakni ga! To mi ni všeč.
- Poglej ga. - Speljiva se.
Rekla je, da sva destruktivna.
Ne, ravno nasprotno je.
- Konstruktivna sva. Ustvarjava. - Konstruktivna sva.
Kaj se je zgodilo?
- Lepo! To! - Kakšna škoda.
Oprosti, Audrey.
Gandalf je čisto navdušen.
Kuščarček.
Okej.
V redu. Tole je popolno.
- Tu stanuješ? - Ja.
- Tvoja soseska. Lepo. - Ja.
Podnevi je res lepo. Ponoči pa je čudno.
Psi lajajo, ljudje pa kričijo.
Občasno slišiš glasen pok,
o čemer ni dobro preveč spraševati.
- Razumeš? - No...
- A mi je všeč. - Zanimivo je.
- Ja. - Ja.
Hvala za danes.
Ne bi imela poguma zavrniti tiste luknje
brez tvojega mnenja. Hvala.
Tebi pa hvala, da si me prisilila pretrgati vezi z Audrey
in na hitro odstraniti obliž.
Ne bom se več pečal z njo. Hvala.
In...
- In? - In...
- Hvala, da si rešila Gandalfa... - Ni za kaj.
- ...iz tistega groznega okolja. - Ni za kaj.
Tudi on se zahvaljuje.
Poglej, kako je vesel.
Ja, poglej ga.
- Zelo sem ti hvaležen. - Ni za kaj.
Če sem čisto odkrit,
nisem sposoben skrbeti zanj.
Ne zmoreš skrbeti za kuščarja?
Za nič nisem sposoben skrbeti. Še zase ne.
Tudi zato sva se z Audrey ločila.
- Ga boš vzela? Prosim, vzemi ga. - Niti slučajno.
Imaš instinkt, da ga zaščitiš. Videl sem.
Pod nobenim pogojem ne vzamem kuščarja.
Peljala si se domov
in pomislila, da rabimo bradatega zmaja?
Ob cesti je čakal, da ga nekdo posvoji.
Zasmilil se mi je.
Res? Do zdaj nisi hotela živali.
Za otroke je.
- Večina ima pse. - Zahtevni so.
Si prepričana glede hiše? Si je ne greš še enkrat ogledat?
Ne, s to hišo so samo težave. Will se je strinjal. Videl jo je.
Will je bil tam?
Mimo je šel. Še eno mnenje.
Kako mu bo ime? Pomislila sem, da bi bil...
- Gandalf. - Ni mi všeč.
-Čudno je. - Res?
Kaj pa Jessipa?
Misliš Jessica?
Ne, Jessipa.
So ti kuščarji sploh všeč?
Ja, všeč so mi.
Zelo.
Poglej njen izraz.
- Tu ji je všeč. - Ja.
Jessipo imam rada.
Prevedla Lidija P. Černi