- Ahoj, zlatko. - Ahoj.
Ešte mám 23 sekúnd!
Sekundu, Simon!
Šupa.
- Hotovo. - Minútu!
Päť minút vypršalo. Ideme.
Počkaj. Stoj.
Fajn, počkaj.
Božemôj. Dobre.
Tu máš. Toto... Si špinavá.
Rýchlo. Šupky šup.
- Ideme na to. - Potrebuješ to?
- Znovu sa pozriem na ten dom. - Aha.
Ten s piatimi kúpeľňami.
Jedna pre každého člena rodiny.
Vieš si to predstaviť?
To existuje? Je ako zámok.
Viac kúpeľní, než vieme využiť.
Ticho. Ty serieš v práci.
- Srať sa nehovorí. - Áno, prepáč.
Vieš čo? Keď sa presťahujeme, budem srať doma ako pán.
Srať, srať, srať.
- Nehovor to. - Kde mám bagetu?
- Čo? Akú bagetu? - Na franinu.
Bagetu a baretku. Kde sú?
Čo? O tom počujem prvýkrát.
- Ježiši, mami. - Čo? Neve...
Nedostala som email od učiteľky. Vieš o tom?
- Nie, prepáč. Idem. - Baretka?
- Ahoj. - Veľa šťastia.
- Nezatvoríš ho... - Dostanem päťku!
- Toto vyber. - Dobre.
- Nechám si ho. Chcem ho! - Nezatvoríš si tašku.
ČISTO PLATONICKY
- Aký bol večer s Willom? - Zábavný. Na asi 30 sekúnd.
A potom z toho zase bola dráma.
O jednej ráno sme na seba
na rohu ulice vrieskali.
Božemôj. Toto je najväčšie vzrúšo za posledných 20 rokov.
Musím viac vrieskať.
- Je to také divoké. - Hej.
Sekírovanie nie.
Nie... Nebudem klamať, bolo to super.
Ale... Akože, fakt v živote
nemám čas na vymyslené problémy.
Mám dosť tých skutočných. Ako tamten.
Dnes si mám tretíkrát pozrieť ten dom.
Ak si ho nekúpim, vykašle sa na mňa.
Hovorila som, že Diane by nemala byť
- tvoja realiťáčka. - Viem.
Kancel mama. Je mimo našu ligu.
Doriti, má na sebe sako.
- Chápem. Kancel. - Hej.
Niektorí stále makáme doma.
To, že nosím tepláky, neznamená, že nemám prácu.
- Je na mňa príliš luxusná. - Hej.
Viem to. Keby sme nemali deti v rovnakej škole,
nikdy by ma ako klientku nevzala.
- Nikdy. - Ahoj!
- Diane! - Nenapodobňuj ju.
- Ahoj, Sylvia. - Čau.
Vzrušujúci deň. Dnes urobíme ponuku.
Presne. Dnešok je o kupovaní domu za peniaze.
Táto tu ma poriadne prehnala.
- Vinná! - Tento rok
sme navštívili vyše 40 domov.
- Nie. - Ellen a Portii som ich dom
predala za deň.
- O Ellen počúvam dobré veci. - Aj ja!
Hovorím, že skratky neexistujú.
Nemôžeš mať veľký, zbrusu nový dom a dobrú lokalitu za malý rozpočet.
Viem. Mala si pravdu. Ja som sa mýlila.
A dostala skvelý dom s pár muchami.
- Je... - Určite to bude projekt.
Ale malá je už v škôlke, takže to bude projekt ako zo sna.
Konečne na to mám čas.
Nuž, dámy, nechcem meškať.
V Malibu dnes ukazujem plážovú vilu.
Nepoviem pre koho, ale rýmuje sa to so Schminn Liesel.
Ale potom sa stretneme.
- Ďakujem, Diane. Si naj. - Pá.
Vďaka za všetko, čo robíš!
- Veľa šťastia! - Šialené.
Božemôj.
Môj pra-pradedko z Estónska sa volá Schminn Liesel.
- Nie. To nie. - Papi Schminn. Hej.
A ja že to bolo piate dieťa rodiny von Trappovcov.
- Aj to som už počula. - Schminnie.
Bože.
DEBIL
Tak čo ešte? Robíme dnes niečo vzrušujúce?
- Božemôj. Mám ale deň. - Povedz mi.
Idem vyzdvihnúť Samove očkovacie záznamy.
Na prvý tábor. Takže celkom vzrúšo.
- Takéto dni zbožňujem. - Myslíš každý deň?
Áno.
DEBIL ODKAZOVKA
Ahoj, Sylvia. Tu je Will. Strašný stav núdze.
Musíš mi zavolať.
Čo je také naliehavé?
Vlastne to nie je stav núdze, robil som si srandu.
Ako žiješ?
Fajn. Čo chceš?
Pokecať si. Čo porábaš?
Čo sa deje?
Dobre. Poviem ti to. V mojom bare si si nechala kreditku.
- No doriti. - Ak ma chceš znovu vidieť,
nemusíš tu nechávať hovadinky.
- Môžeš ma pozvať na obed. - Na toto fakt nemám čas.
- Takže obed? - Nie.
- Brunch? - Nie.
Omeleta? Posledná možnosť. Nebudem ti to omieľať dookola.
Dobre. Čau, Will.
No tak. Počkaj. Nechceš naspäť kreditku?
Včera si na mňa uprostred noci vrieskal na ulici.
Tak sa ku mne nespráva nikto okrem všetkých mojich detí.
Aj ty si vrieskala. Vrieskame. To sa robí.
Potom sme si písali. Je to v poho. Všetko okej.
Prešlo ma to. Prenes sa cez to.
Ty sa cez to prenes.
Hladina stúpa, ale bojím sa to spláchnuť.
Neviem. Zvon môže pomôcť, ale môže to aj zhoršiť.
Ale, hej? Mal by si mať kutilskú reláciu.
Chcem z tohto domu vypadnúť.
- Zvládneš to. - Bože, preteká to!
- Čo si urobila? - Pozerala som sa.
Ach, nie! Je to všade. Toto je môj život?
Mám prísť domov?
- Ahoj. - Ahoj. Ľúbim ťa.
Záchod!
Doriti. Sakra. Nie!
Dopekla.
Idem!
Čo tu robíš?
- Hrdinský čin. - Na toto nemám čas.
Som velikán. Budú o mne skladať piesne.
- Čo porábaš? - Potrebujem tvoju pomoc. Poď sem.
Môžem si vziať avokádo?
Bože.
Sľubujem, je to len voda.
- Hej? Dobre. - Zastav to.
Neviem to zastaviť.
To nie je dobré.
To si urobila ty? To ty?
- Opravíš to? - Hej.
Hotovka.
- Ďakujem ti veľmi pekne. - Hotovo. Kde máš mop?
V kuchyni. Ale to nemusíš.
V pohode. Práca barmana je tak na 60 % stieranie.
Ďakujem. To naozaj nemusíš.
Máš veľmi pekný dom. Domácky.
Myslíš malý.
Nie, veľmi útulný.
Božemôj. Tu má iPad.
Aha, tajný iPad. Niekto pozerá porno.
- Má osem. - A?
V ôsmich som bol nechutný.
- Nevylievaj to tam. Nechutné. - Prečo?
- Prečo je to nechutné? - Ľudia sa tam kúpu.
- A? Vodu zo záchoda môžeš piť. - Aj veľa iných vecí.
- Presne. Si smädná? - Daj to...
Pocmúľaš tie šnúrky?
Čo urobíme po tomto? Pôjdeme na pláž?
Skočíme na ustrice? Pozrieme si film?
Nemôžem. Nemám čas. Dnes dávam ponuku na dom.
Hej. Po poslednej návšteve.
Super. Čo je zlé na tomto?
Vyrástli sme z neho. Pre piatich je primalý.
Je tu jedna kúpeľňa. A... Zaplavuje ju.
- A čo ten nový? - Je super!
Vieš, má pár múch. Bude s ním trocha roboty.
- Môžem ísť s tebou? - Nie.
Prosím. Renovácie mi idú.
- Odkedy? - Väčšinu baru som prerobil sám.
Vážne?
Hej. Predtým to bol hydinový bitúnok.
- Nekecaj. - Hej.
- Fúha. - Stále nachádzame perie a zobáky.
Viem. Ale vážne. Môžem? Sľubujem, že budem nápomocný.
Dobre. Len nič nehovor.
- Nebudem. - Mne...
Mne ani iným.
- Žiadne rozprávanie. Super. - Nie.
Ako často sa vídaš s Audrey?
Raz za pár týždňov.
Ešte stále mám v jej dome pár vecí.
Vieš, takže sa raz za čas po niečo vrátim.
Čože? Prečo?
No, veď vieš. Sťahovanie trvá dlho.
Zvládneš to za deň.
Nejde len o veci, vieš, je tam aj Gandalf.
- Gandalfa má Audrey? - Hej.
Ale veď bol tvoj. Tú jaštericu zbožňuješ.
Milujem ho. Ale trvala na tom,
lebo podľa nej nie som dostatočne zodpovedný.
To je smiešne.
Je ako tvoj jašteričí syn. Mal by si mať opatrovníctvo.
Máme spoločnú starostlivosť, lebo ho často vídam.
Čo?
- Čo? Môžeš mi to povedať. - Nič. Čojaviem.
Ak máte takto prepojené životy, ťažko sa s tým rozvodom vyrovnáš.
Rozvody sú škaredé. Nemôžeš byť jedného dňa manžel,
a na druhý deň sa už nikdy neuvidieť.
Napadlo ti už, že si si tam nechal veci
a ona si nechala Gandalfa, aby ste boli stále prepojení
a stále udržiavali nažive túto drámu, či čo to je?
Keď sa nad tým zamyslím, máme dosť vzrušujúce hádky.
A často vedú k sexu.
Tak vidíš. A máme to.
Veľmi vzrušujúce.
Nie, ďakujem.
- Akože sexuálne napätie. - Nie, vďaka.
- Vôbec. - Je ti to hnusné?
- Nefujkuj moju fajnotku. - Prestaň.
Tak mi povedz o tom dome. O čom sa to tu bavíme?
- Má veľmi dobré základy. - Aha.
Má celkom veľkú výmeru. A bazén.
Super. Akože na strhnutie?
Alebo len renovácia?
Ani jedno, ani druhé.
Je to...
Je to niekdajší liečebný ústav.
Po COVIDe ho zatvorili.
- To verím. - Naser si, ty chumaj.
Hej.
LIEČEBNÝ ÚSTAV
- Len trochu iný. Hej. - Zaujímavé. Neviem sa dočkať.
- Ahoj. - Ahoj.
- Prišla si. Rada ťa vidím. - Aj ja teba.
A vy musíte byť Charlie. Konečne.
- Dobrý. - Rada vás spoznávam.
- Nie. - Dobrý. Nie.
- To je Will. Môj renovátor. - Hej. Renovátor.
- Som rada, že ste prišli. - Profesionálny renovovač.
A tiež na detskom kanáli prezentuje program s názvom „Džemujeme“.
Páničku.
Učíme deti sebavedomiu pomocou reggae.
O tom som nepočula. Musím si to pozrieť.
Charlie nemohol. Má toho v práci nad hlavu.
- Takže... - Ten dom je nádherný.
- Neuveriteľný. - Hej.
- Tie popory. Tie... To všetko. - Hej.
Tie detaily.
Z... Z ktorého je, asi z 1926?
- 1986. - Presne.
- Blízko. - To je to 50-ročné opakovanie.
Interiér je...
- Tipoval by som 550 metrov štvorcových? - Vlastne 325.
- To sa mi nezdá. - Ale...
- Isto? - Hej.
Nepreveríme si to? Odhadom.
- Pozemok má 550. - Odhadom.
Tvári sa to ako 550.
Poďte sa pozrieť dnu. Urobíme si štvrtú,
a snáď poslednú, obhliadku.
- Poďte! - Sláva Jahvemu.
- Pozrite. - Hej.
Je tu sedem šachovníc, to sa často nevidí. Ani teraz.
Maj otvorenú myseľ, všetko to budeme prerábať.
Páni.
Áno. Toto by mohla byť predsieň...
Hej. Celkom vysoký strop.
Vysoké, priestranné...
- Skoro sa ho nedotknem. - ...super akustika.
- Super akustika. - Hej.
A štvrť je v školskom systéme.
Ak máš rada bezpečie, je tu veľa rámp a zábradlí.
- Pozri. Funguje? - Hej...
Áno! Funguje to.
Mohli by ste ho vrátiť do začiatočnej polohy, prosím?
Ďakujem veľmi pekne.
Čo je toto?
Doktor.
Doktor. Doktor. Dok...
Ježišikriste.
To tlačítko všetci zbožňujú.
Ale viete čo? Dobré na tom je,
že s tým elektrickým vedením by ste si mohli zapojiť ozvučenie...
- Hej. - ...do celého...
- Dobrý nápad. - Nie.
Hej,
- všetko musíme vypratať. - Funguje!
- Hej... Asi hej. - Hodí sa ti to.
- Ale buďte... - Tam by som si nesadala.
- Ani ne... - Opatrne s tým.
- Nie, nie. To nerob. - V pohode. Ako hojdacia sieť.
- Takže vy ste renovátor? - To dáš.
Áno, renovátorujem už viac ako desaťročie.
A za celé tie roky sme sa nestretli.
Vlastne asi áno. Len si ma nepamätáte.
- Pamätala by som si. - Nie.
Hej.
- Takže, táto miestnosť je moja obľúbená. - Páni.
Je to tu v takom štýle zo západného pobrežia.
Hej, ako koloniálny hospic alebo márnica z Cape Cod.
Tú stenu zbúram a bude z toho veľká jedáleň,
- kde môžeme mať hostí... - Super. Paráda.
Máš pocit, že tu niekto zomrel?
Lebo mne sa zdá, že áno.
- Na tom nezáleží. - V tejto miestnosti nie.
Dobre. Všetky tieto veci tu zostanú, alebo si ich majitelia berú na druhý svet?
Môžeš s tým prestať? Prosím, prestaň. Viem, že sa bavíš, ale...
- Stačilo. - Prepáč.
Máš pravdu. Prehnal som to.
- Vďaka. - Prepáč mi to. Pekné drevo.
- Nie je ozajstné. - No super.
Táto izba by bola Simonova.
Má malú kuchynku.
Sen každého chlapca.
Vďaka.
- Francesina izba. - Aj s veľkou chladničkou.
Sú tam zuby a krv.
Ale to by som hneď bez problému zrenovátoroval.
- Hej, to je jednoduché. - Hej.
- A táto by bola pre Maeve. - Ďalšia kuchynka.
Dopekla, čo?
- Videli ste to, však? - Prievan. Len prievan.
Už sa to stalo?
Pozrime sa na salónik.
Nebol to prievan.
Deckám sa to bude páčiť.
Čo?
O čom to hovoríš?
A toto by bola naša spálňa.
Hlavné sídlo.
No, samozrejme, že by sme medzi nimi postavili stenu.
A odpratali by sme kuchynku, infúzne stojany,
gumové závesy a stojany na ne,
a zábradlia a bezpečnostné...
Hej, a potom sem hodíme pár okien...
- Áno. - ...nejako.
Ľahké. Tú stenu hneď prebúrate.
Tá nie je vonkajšia.
Pozrite.
- Doktor. - Ježiši! Pardon.
- Doktor. Doktor. - Stlačte to dvakrát.
- Doktor. Doktor. - Stlačte ho dvakrát. Je to...
- Je iné ako to predtým. - Hej.
Super.
Stolička na kakanie.
Hej.
- Ostáva vám. - Hej.
- Dobre. - Len to...
Poopravujeme.
- Prosím, nesadaj si tam. - Strašne chcem.
- Žiadam ťa o to. - Ale naozaj strašne.
Ach, páni.
Čo si o tomto dome myslí Charlie?
- Zbožňuje ho. - Aha.
Ale zbožňoval by čokoľvek väčšie, čo si môžeme dovoliť.
Aj opustenú videopožičovňu.
Všetky bohužiaľ vlastní firma s vitamínmi.
Môžem k tebe byť úprimný?
Nie, prosím, ostaň pri svojom zvyčajnom takte.
Dobre, toto tu je nočná mora.
A bude stáť strašné prachy
urobiť z toho niečo, čo nie je hrôzostrašné.
Prečo sa nepresťahujete do niečoho hotového?
Nie je Charlie právnik?
Áno, ale máme jeden príjem a tri deti.
A žijeme v druhom najdrahšom meste v Amerike.
Prestaň sa flákať a zožeň si prácu.
Už trinásť rokov nepracujem. Vychovávala som deti.
Nemôžem si len tak zohnať prácu.
Prihlásime ťa na nejakú stránku.
Tí najblbší blbci majú prácu. Aj ty si ju nájdeš.
Pozri, ak chceme väčší dom, môžeme si dovoliť iba tento.
Takže si vyhrniem rukávy a opravím to tu.
Pár rokov to potrvá a potom sa presťahujeme.
Pár rokov, pár exorcizmov.
Pozri, Will, žijeme veľmi odlišné životy, jasné?
Ty si môžeš robiť, čo chceš, chodiť, kam chceš,
nosiť divné klobúky a tak.
Ak si mamou, musíš robiť veci, ktoré sa ti nepáčia.
Hej, teraz znieš ako robot.
Nie je to pravidlo. Na túto katastrofu sa vyser.
- Čože? - Hej.
Charlie sa chce sťahovať.
Decká rastú a potrebujú viac miesta.
Chceš tu bývať?
Jasné, že tu nechcem bývať, doriti. Robíš si srandu?
- Nie. - Nechcem. Je to prekliata nočná mora.
Tak odtiaľto vypadnime, osprchujme sa vo svätenej vode
a povedzme Charliemu, že sa sem nepresťahujete.
Poviem to Charliemu, ak si ty pôjdeš k Audrey po veci
a sekneš s tým.
To je emociálne vydieranie.
Záleží mi na tebe, a ty ma nútiš urobiť niečo,
- čo nechcem? - To mne záleží na tebe.
- To teda neviem. - Musíš
- to ukončiť. - To nie.
- Musíš vypadnúť z jej domu. - Vieš čo?
Platí. Vidím, že blafuješ.
- Naozaj? - Urobím to.
- Tak ich zruš. Áno. - Fakt?
Povedz jej, že tu nechceš bývať.
- Teraz? - Áno. Hneď teraz. Už idú.
- Stavili sme sa. - Ako im to...
- Choď. Povedz to. - Bojím sa.
- Povedz to. - Urob to ty.
Tak, vážení.
Čas na papierovačky.
Viem, viem, tie každý neznáša. Ale bude to rýchle a zábavné.
Tvoj podpis bude presne...
Prepáč mi to, nemôžem.
- Uťahuješ si zo mňa. - Ja len...
Vykašleš sa na mňa. Skončila som. Viem.
Úprimne, toto miesto je hrozné.
Áno, je úplne na hovno.
Patrilo to tu otcovi.
To mi je ľúto.
Božemôj!
Je mi omnoho lepšie.
Ja to neurobím. Nerobme to. Nechcem.
- Poďme radšej na zmrzku. - Nie.
- Kúpim ti ju. - Urobíme to.
- Nechcem, nie. - Ani náhodou.
- No tak, prosím. - Ani náhodou.
- Ideme. - Je to také konečné.
Keď si odtiaľ vezmem veci, už nikdy tam nevojdem
- a nerád na to myslím. - Will, ideme tam.
Urobíme to. Bude to dobré.
- Doriti. - Bude to fajn.
Nie je doma. Nebolo nám to súdené. Poďme.
Poďme okolo. Tak poď.
Haló?
Božemôj.
To je Gandalf.
- Pozri naňho. - Chudáčik.
- Vyzerá skleslo a smutne. - Vidí ťa.
- Ahoj. - Áno. Ahoj.
- Ahoj. - Rozžiaril sa.
- Je taký... - Úplne sa zmenil.
- Ahoj. - Celý sa rozžiaril.
- Ahoj, kamoško. - Nie je doma.
Zavolaj jej a zisti, kedy môžeš prísť.
- Ideme. - Nie. Urobíme to teraz.
Inak stratím nervy. Potrebujem ťa.
- Urobíme to hneď, dobre? - Ako?
Prelezieš cez psie dvierka.
- Čože? Nie. - Musíš.
- Inak to nejde. - Urob to sám.
- Skúšal som, nezmestím sa. - Ale.
Musíš byť veľmi, veľmi chudá, fit a ohybná.
Taká malá, s dlhým torzom a nohami.
- Vidím, čo robíš. - Veľmi štíhla.
- To sa mi páči. - Dobre. Prelez cez ne.
Dobre. To zvládnem.
Rýchlo.
Ak nechceš byť zhypnotizovaný, nepozeraj sa mi na zadok.
Bez urážky, ale nechcem.
Choď. Choď už.
- Veľmi ladné. - Hej.
- Pozri sa. - Dáš to. Áno. Super. Dobre.
Pekne. Otvor dvere. Otvor ich. Otvor.
- Super. Dobrá práca. - Poď už.
- Tadiaľto. - Hej.
Will, čo to robíš?
Audrey, si doma.
Will, povedal si mi, že je to tvoj dom. Čo to robíš?
- Čo robíš? - Syl...
- Nepovedal. - Sylvia, nehraj sa na blbú.
Videla som ťa vliezť na kamere.
Nepovedal si mi, že má kamery.
Potom by si to neurobila.
No, na jeho obranu, len sa snaží odniesť si veci
- a ukončiť to. To je všetko. - Nič si neodnesieš.
- Chcem svoje veci. - Nedostaneš ich,
lebo som si istá, že starý hrebeň
a nabíjačku môžeš nájsť aj inde, a nie sa na ne úboho vyhovárať,
- keď ma chceš špehovať. - Tak ja ťa špehujem?
To by si chcela.
Sylvia, čo doriti? Prečo si vôbec tu?
Nemáš rodinu a deti?
Mám. Pamätáš si ich. Áno, mám.
Nuž, ak ti na Willovi naozaj záleží,
nezatiahla by si ho naspäť do tejto
- divnej situácie spred rokov. - Aha.
Tie vaše blbé prezývky, frázy a vtípky,
ste ako dvojica pubertiačok.
Celý čas ste telefonovali tak do 4.00.
Moje dieťa malo koliku. S kým som si mala pokecať?
- S manželom. - Spal. Mali sme systém.
Ja som bola hore v noci a on mal na starosti rána.
Takže ja som kojila...
Je mi to u riti.
Celá vaša situácia bola divná a ničivá.
Pozýval ťa na naše rande.
Nosil oblečenie, ktoré si mu vybrala.
Čo som mala robiť? Neurčiť si hranice?
Nepomáhalo mu to.
Vieš čo? Keďže sme sa rozišli,
už nemusím počúvať tieto tvoje mravnostné hovadiny, jasné?
Vlastne musíš,
lebo stojíš v mojej jedálni,
po tom, čo si sa preplazil cez psie dvere ako debilný pes.
- Dáme sex? - Vypadni, doriti!
Vypadnite!
Môžem použiť tvoju toaletu?
- Nerada sa pýtam. - Hej, ale vypadni.
Vďaka.
Tak ma rozčuľuje.
- Zvládol si to. - Hej?
Hej, až na tú chvíľu, keď si ju prosil o sex.
Hej, spätne sa cítim trošku úboho.
- Hej. - Keby som...
Dávala mi zmiešané signály.
- To si nemyslím. - Nie?
- Nie. - Nebola si tam?
Niečím ťa rozveselím.
- Gandalf. - Hej.
Ahoj.
- Zachránila si ho. - Hej.
- Hneď je šťastnejší. Vidím to. - Nadšený.
O desať rokov mladší.
Ďakujem. Ahoj, zlatko.
- Hej. - Aký zlatý.
Nie. Nerob. Nie.
Preč! Preč s tým! Nemám ich rada.
- Pozri sa naňho. - Vypadnime.
Chápeš, že sme vraj ničiví?
Nie. Sme úplný opak.
- Sme konštruktívni. Vyrábame. - Sme konštruktívni.
Čo to?
- Super. Áno! - Aká škoda.
Prepáč, Audrey.
Gandalf je z toho riadne nažhavený.
Ou, Gandalfík.
Fajn.
Dobre. Sme tu. Tu to stačí.
- Tak tu bývaš? - Tu.
- Tvoja štvrť. Super. - To je ona.
Cez deň je to tu veľmi pekné. V noci trochu divné.
Veľa štekania a ľudského vresku.
A občas hlučné buchnutie,
o ktorom sa nechceš moc vypytovať.
- Vieš, čo myslím? - No...
- Ale páči sa mi tu. - Zaujímavé.
- Hej. - Hej.
No, vďaka za dnešok.
Nebyť tvojho názoru, asi by som nepozbierala odvahu
a neodmietla tú dieru. Takže ti ďakujem.
No, ja ti ďakujem, že si ma prinútila konečne to skončiť s Audrey
a strhnúť tú náplasť.
Očividne by som ju už nikdy nemal vidieť, takže vďaka.
A...
- A? - A...
- Vďaka za záchranu Gandalfa... - Nemáš zač.
- ...z toho hrozného prostredia. - Nemáš za čo.
Aj on ti ďakuje.
Pozri, aký je natešený.
Hej. Pozri naňho.
- Ozaj si to vážim. - Nemáš za čo.
Ale, ak mám byť úprimný,
asi nemám na to, aby som sa oňho staral.
Aby si sa staral o jaštericu?
Vlastne fakt o nič, dokonca ani o seba.
To je aj dôvod, prečo sme sa rozviedli.
- Vezmeš si ho? Prosím. - To určite nie. Nie.
Máš v sebe ochranný inštinkt. Videl som to.
Tú jaštericu si nevezmem za žiadnych okolností.
Takže si išla domov
a mala si pocit, že potrebujeme agamu bradatú?
Hej, pri ceste robili takú tú
adopciu jašteríc.
A zlomil mi srdce.
Naozaj? Nikdy si nechcela zvieratko.
To pre deti.
- Väčšinou sú to psy. - S tými je veľa práce.
Si si istá tým domom?
Naozaj si ho nechceš ešte raz prezrieť?
Nie, bol by to veľký boj. Will súhlasil. Aj on ho videl.
Will tam bol?
Len sa zastavil. Nový pohľad.
Ako ho nazveme? Podľa mňa...
- Gandalf. - To sa mi nepáči.
- Divné. - Hej.
A čo tak Jessipa?
Myslíš Jessica?
Nie, Jessipa.
- Je... - Máš jašterice rada?
Hej, zbožňujem ich.
Zbožňujem.
Pozri na tú tváričku.
- Vidím, že sa jej tu páči. - Hej.
Ľúbim Jessipu.
Preklad titulkov: Martina Mydliar