- Hei, kjære. - Hei.
Jeg har 23 sekunder igjen!
Et øyeblikk, Simon!
Kult.
- Greit. - Et øyeblikk!
Fem minutter er ute.
Vent. Vent.
Ok. Vent.
Herregud. Ok, flott.
La oss... Den er skitten.
Fort, fort, fort. Opp med farta.
- Ok. Sånn. - Trenger du denne?
Jeg skal se på det huset igjen i dag. Det med fem bad.
Ett til hvert familiemedlem.
Jeg ante ikke at det fantes. Det er som et château.
Vi får flere bad enn vi kan bruke.
Du driter på jobben.
- Man sier ikke "driter". - Beklager.
Vet du hva? Når vi flytter, skal jeg drite som en konge.
Drite, drite, drite.
- Ikke si "drite". - Hvor er bagetten?
- Hvilken bagett? - Og en beret til fransktimen.
Jeg har ikke hørt noe om en bagett eller en beret.
- Herregud. - Jeg har ikke...
- Jeg har ikke fått e-post fra Ms. Lauren. - Jeg har ikke hørt noe. Jeg må gå.
- Vi ses. - Lykke til.
- Du kan ikke lukke den... - Jeg stryker!
- Jeg vil ha den! - Men du får ikke lukket sekken.
- Hvordan var kvelden med Will? - Gøy i 30 sekunder.
Så ble det totalt drama igjen.
Vi skrek til hverandre på et gatehjørne klokka ett om natta.
Bare å høre det får meg til å føle meg mer levende enn på 20 år.
Jeg må skrike mer.
Å skrike er så fundamentalt. Det er ikke masing.
Det var en fin kveld. Men jeg orker ikke. Helt ærlig,
jeg har ikke tid til oppkonstruerte problemer.
Jeg har nok ekte problemer. Som det.
Jeg skal se på det huset i Encino i dag for tredje gang.
Og hvis jeg ikke kjøper det, sparker hun meg.
Jeg sa at du ikke skulle hyre Diane som eiendomsmegler.
Hun er kontormamma. Altfor høyt oppe for oss.
Hun går med en jævla blazer.
Ja. Du jobber på kontor. Noen av oss jobber fortsatt hjemme.
Selv om jeg går med joggebukse, har jeg en ekte jobb.
- Hun er for flott for meg. - Ja.
Jeg vet det. Hvis ikke begge var foreldre her,
ville hun aldri samarbeidet med meg.
- Aldri. - Hei.
- Diane! - Ikke imiter ansiktet hennes.
- Hei, Sylvia. - Hei.
For en spennende dag. Vi legger inn et bud.
Ja. I dag handler det om å kjøpe et hus med penger.
For hun her har vært en utfordring.
- Skyldig. - Vi har sett på over 40 hus i år.
- Nei. - Jeg skaffet Ellen og Portia et på én dag.
- Jeg har hørt fine ting om Ellen. - Jeg sa at det ikke er noen snarveier.
Man får ikke størrelse, skinnende nytt og riktig sted til en viss pris.
Ja. Du hadde rett. Jeg tok feil.
Og hun fikk et fantastisk oppussingsobjekt.
- Det er... - Det er jo et prosjekt.
Men nå som den lille går i barnehage, blir det en fin neste akt.
Jeg har endelig tid til å gjøre det.
Uansett, damer. Jeg er sent ute.
Jeg må dra til Malibu for å vise fram et strandhus.
Kan ikke si for hvem, men det rimer på Schminn Liesel.
Men jeg er tilbake for å treffe deg senere.
Takk. Du er så god. Takk for at du arbeider så hardt og er tålmodig.
- Lykke til. - Vet du hva som er sprøtt?
Schminn Liesel er navnet til oldefaren min fra Estland.
- Nei. - Papi Schminn.
Jeg trodde Schminn Liesel var det femte barnet i von Trapp-familien.
- Det har jeg hørt. - Schminnie.
Å, kjære.
DRITTSEKK
Hva mer? Skal du gjøre noe spennende i dag?
- Det er stort. - Få detaljene.
Jeg skal hente Sams vaksinasjonskort.
Første overnattingsleir. Det er spennende.
- Sånne dager liker jeg. - Mener du hver dag?
Det gjør jeg.
DRITTSEKK
Hei, Sylvia. Det er Will. Det er stor krise.
Du må ringe meg.
Hva er krisen?
Det er egentlig ingen krise. Jeg tulla bare.
Hvordan går det?
Hva vil du?
- La oss prate. Hva driver du med? - Hva er det som skjer?
Greit. Jeg skal fortelle deg det. Du glemte kredittkortet ditt i baren min.
-Å, faen. - Du trengte ikke å legge igjen et pant.
- Du kunne bare bedt meg på lunsj. - Jeg har ikke tid.
- Ingen lunsj? - Nei.
- Brunsj? - Nei.
Dim sum? Siste tilbud.
Ha det, Will.
Vent! Vil du ikke ha kredittkortet tilbake?
Du skrek til meg på gata midt på natta i går.
Ingen behandler meg sånn, bortsett fra de tre barna mine.
Du skrek til meg også. Vi skriker. Folk skriker.
Vi tekstet hverandre etterpå. Alt er bra.
Jeg har glemt det. Glem det.
Glem det, du.
Vannet stiger, men jeg tør ikke å spyle igjen.
Sugekoppen fikser det kanskje, eller gjør det verre.
Du burde ha et gjør-det-selv-program. Jeg er så klar til å flytte herfra.
- Du fikser det. - Det renner over!
- Hva gjorde du? - Bare så på det.
Å nei! Det er overalt. Hvorfor er dette livet mitt?
Skal jeg komme hjem?
- Ha det. - Ha det. Elsker deg.
Toalett!
Faen. Pokker. Nei!
Faen.
Kommer!
Hva gjør du her?
- De kaller det "heltegjerning". - Jeg har ikke tid.
Jeg er et godt menneske. De vil skrive sanger om meg.
- Hva driver du med? - Jeg trenger hjelp.
Kan jeg ta noen avokadoer?
Å, herregud.
Jeg lover at det bare er vann.
- Ok. - Få det til å slutte.
- Jeg får det ikke til å slutte. - Dette er ikke bra.
Var det du som gjorde dette?
- Kan du fikse det? - Ja.
Sånn.
- Tusen takk. - Sånn. Hvor er moppen din?
På kjøkkenet. Men du trenger ikke å gjøre det.
- Rundt 60 % av bararbeid er mopping. - Takk. Du trenger ikke å gjøre det.
- Du har et fint hus. Veldig hjemlig. - Du mener lite.
Nei, jeg mener hjemlig.
Der er iPaden hans.
Hemmelig iPad. Noen som ser på porno?
- Han er åtte. - Og?
Da jeg var åtte, var jeg motbydelig.
Ikke ha det i der. Det er ekkelt.
- Hvorfor er det ekkelt? - Folk legger seg der.
- Man kan drikke toalettvann. - Man kan gjøre mye rart.
- Tørst? - Fjern den...
Vil du suge på trådene?
Hva vil du gjøre etterpå? Gå på stranda?
Kjøpe østers? Gå på kino?
Jeg er opptatt. Jeg skal legge inn bud på et hus.
Etter en siste gjennomgang.
Hva er galt med dette huset?
Det er for lite for oss fem.
Det er ett bad. Og det... oversvømmes.
- Fortell om det nye stedet. - Det er fint. Det er et oppussingsobjekt.
- Kan jeg bli med og se? - Nei.
Jeg er veldig god til å pusse opp.
- Siden når? - Jeg pusset opp det meste av baren selv.
- Det var et hønseslakteri da vi overtok. - Gi deg.
- Jøss. - Vi finner fortsatt fjær og nebb.
Seriøst. Kan jeg bli med? Jeg lover å være til nytte.
Ok. Bare ikke snakk.
- Det skal jeg ikke. - Ikke snakk med meg eller noen andre.
- Ingen snakking. Perfekt. - Nei.
Hvor ofte treffer du Audrey?
Med noen ukers mellomrom.
Jeg har fortsatt ting der. Jeg har ikke flyttet ut.
Så jeg drar dit iblant for å hente ting.
Hvorfor det?
- Det tar tid å flytte. - Du kan gjøre det på én dag.
- Det er ikke bare tingene. Gandalf er der. - Har Audrey Gandalf?
Men han var din først. Du elsker den firfislen.
Jeg elsker ham fortsatt. Men hun insisterte på å beholde ham
fordi hun mente at jeg ikke var ansvarsfull nok til å ta vare på ham.
Det er latterlig.
Han er som din sønn i firfisleform. Du burde få omsorgen.
Jeg har delt omsorg, for jeg besøker ham ofte.
Hva?
- Hva? Du kan si det. - Ingenting. Jeg bare...
Det er vanskelig å komme over en skilsmisse hvis livene er sammenviklet.
Skilsmisser er rotete. Det er ikke sånn at man er gift en dag,
og neste dag møtes man aldri igjen.
Har du tenkt på om du har ting der
og hun beholder Gandalf sånn at dere holder forbindelsen
og holder dette dramaet eller hva det er i live?
Når du nevner det, har vi spennende krangler.
Og de fører ofte til sex.
Der ser du. Der har du det.
Veldig spennende ting.
Nei takk.
- Vi snakker ladete krangler. - Nei takk.
- Absolutt ikke. - Er det ekkelt for deg?
- Ikke "æsj" min nam. - Stopp.
Fortell om dette huset. Hva snakker vi om?
- Det har god struktur. - Ok.
Det er større. Det er et svømmebasseng der.
Er det rivingsklart?
Er det et som kan pusses opp?
Det er verken for rivning eller pusse opp og selge.
Det er...
Det har vært et hjem for handikappede.
Stengt etter COVID.
- Tenker jeg nok. - Faen ta deg.
BOLIGINSTITUSJON
- Bare litt annerledes. - Interessant.
- Hei. - Hei.
- Du kom. Så godt å se deg. - Godt å se deg.
Du må være Charlie. Omsider.
- Hei. - Så hyggelig å møte deg.
- Nei. - Hei. Nei.
- Dette er Will. Håndverkeren min. - Ja.
- Fint at du kom for å se. - Profesjonell håndverker.
Han er også programleder for Nickelodeon-programmet "We Be Jammin'".
Du store min.
- Vi lærer barn selvtillit gjennom reggae. - Jeg har ikke hørt om det. Jeg må se det.
Charlie kunne ikke komme. Han er opptatt med jobb.
- Så... Ja. - Huset er så fint.
- Utrolig. - Ja.
-"Pillerne". Alt dette. - Ja.
Disse detaljene.
- De... 1926, selvsagt. - 1986.
- Nær. - Det har denne 50-årssyklusen.
Innsiden er...
- 550 kvadratmeter tenker jeg? - Det er 320.
- Jeg vet ikke det. - Men...
- Sikker? - Ja visst.
Jeg gjør et anslag.
- Ja. Tomten er 550. - Vi anslår det.
Det ser ut som 550.
Kom inn og se. Vi skal ta vår fjerde, og forhåpentligvis siste visning.
- Kom igjen! - Will. Pris Jehova.
- Se på dette. - Ja.
Det er sju sjakkbrett, som ikke er lett å finne.
Ha et åpent sinn. Dette skal ominnredes.
Dette kan bli foajeen.
Ja. Høyt tak.
Veldig romslig...
- Kan så vidt ta på det. - ...god akustikk.
- Ja, god akustikk. - Ja.
Og det er i en skolekrets.
Mange gelendre og ramper, hvis man liker sånt.
- Se på denne. Fungerer den? - Ja...
Den fungerer!
Kan du sette den tilbake i startposisjonen, er du snill?
Takk. Tusen takk.
Hva er dette?
Nødalarm.
Nødalarm. Nød...
Herregud.
Alle elsker den knappen.
Det fine er at med ledningene i taket, kan dere installere et lydanlegg...
- Ja. - ...gjennom hele...
- God idé. - Nei...
Ja.
- Vi må rydde bort alt dette. - Den virker.
- Ja, gjør visst det... - Den passer deg.
- Jeg ville... - Jeg ville ikke satt meg der.
- Ikke... - Vær forsiktig.
- Jeg ville ikke gjort det. - Det er som en hengekøye.
Så du er håndverkeren?
Ja, jeg har "håndverket" i over ti år.
Og vi har aldri møttes på all den tiden.
Jeg tror vi har det. Du husker meg bare ikke.
- Jeg ville nok husket det. - Nei.
Ja.
Ja, dette er favorittrommet mitt.
Det har en Østkyst-atmosfære.
Ja, litt koloni-hospice. Cape Cod-likhus.
Jeg vil slå ned den veggen og gjøre dette til spisestuen,
- der vi kan ha gjester og... - Veldig bra.
Føles det som om noen har dødd her inne? Jeg føler at noen har dødd her.
- Det er irrelevant. - Ikke i dette rommet.
Følger alle disse tingene med,
eller vil eierne ta dem med til neste verden?
Kan du slutte? Jeg vet at du har det gøy, men...
- Nok. - Unnskyld.
Du har rett. Det er for mye.
- Takk. - Unnskyld. Det er fint treverk.
- Det er ikke ekte tre. - Fint.
- Og dette ville blitt Simons rom. - Det er et lite kjøkken her.
Alle gutters drøm.
Takk.
- Dette er Frances'. - Her er det kjøleskap.
Det er tenner og blod her.
Men jeg kan håndverke det ut herfra. Ikke noe problem.
- Ja, det er lett å ta seg av. - Ja.
- Og dette ville blitt Maeves rom. - Enda et lite kjøkken.
Hva i helvete?
- Dere så vel det? - Trekk. Bare trekk.
Har det skjedd før?
La oss sjekke stuen.
Det var ikke trekk.
Ungene vil elske det.
Elske hva?
Hva er det du snakker om?
Dette ville blitt vårt soverom.
Hovedsoverommet.
Vi ville selvsagt satt opp en vegg mellom toalettet og soverommet.
Og vi ville flyttet hybelkjøkkenet og IV-stativet
og forhenget og gardinskinnen
og sengehestene og gelendrene og...
- Ja, og satt inn noen vinduer her... - Ja visst.
Dere slår bare rett gjennom veggen.
Det er ikke en yttervegg.
Se på denne.
- Nødalarm. - Beklager.
- Nødalarm. - Trykk to ganger. Trykk to ganger!
- Den er annerledes enn den andre. - Ja.
Kult.
En bæsjestol.
Ja.
- Følger med. - Ja.
- Greit. - Ja, jeg bare... pusser opp.
- Ikke sett deg i den. - Jeg har lyst.
- Jeg ber deg. - Jeg har så lyst.
Fy fader.
Hva synes Charlie om dette stedet?
- Han elsker det. - Ja.
Men han ville elsket alt som er større og vi har råd til.
- Gjerne en forlatt videosjappe. - De er dessverre helsekost-butikker nå.
Men kan jeg være ærlig?
Nei, hold deg til din vanlige takt og sjarm.
Dette stedet er et mareritt.
Og det vil koste så mye
å gjøre det til noe annet enn noe forferdelig.
Hvorfor ikke finne noe mer ferdig? Er ikke Charlie advokat?
Jo, men vi har tre barn og én inntekt.
Og vi bor i den nest dyreste byen i USA.
Så slutt å snylte og få deg en jobb.
Jeg har oppdratt barna mine i 13 år. Jeg kan ikke bare "få meg en jobb".
Jeg melder deg på jobbsøkesider.
Noen av klodens dummeste jævler har jobb. Du kan få deg jobb.
Hvis vi vil ha et større hus, er det dette vi har råd til.
Så jeg skal brette opp ermene og renovere her.
Det vil ta noen år, og så flytter vi inn.
Ja, noen år og noen krusifikser.
Vi lever veldig ulike liv. Sånn er det. Du kan gjøre hva du vil og dra hvor du vil
med de sprø hattene dine og alt.
Å være mor betyr å gjøre mye man ikke har lyst til.
Du høres ut som en robot.
Det er ikke skrevne regler. Bare trekk deg fra denne dritten.
Charlie vil flytte.
Og barna vokser til og trenger mer plass.
Vil du bo her?
Selvfølgelig ikke. Hva snakker du om?
- Nei. - Det er et hjemsøkt mareritt.
Så la oss dra herfra og vaske oss i vievann,
og fortelle Charlie at du ikke vil flytte hit.
Jeg sier det til Charlie hvis du drar til Audrey og henter tingene dine
og bryter tvert.
Dette er følelsesmessig utpressing. Fordi jeg bryr meg om deg, tvinger du meg...
Jeg bryr meg mer om deg.
- Jeg vet ikke det. - Du må ut av det forholdet.
- Du må ut av den jentas hus. - Vet du hva?
Det er greit. Jeg tar utfordringen.
- Er det sant? - Ja.
Nå setter du sluttstrek. Si til den skumle dama at du ikke vil bo her.
- Må jeg gjøre det? - Ja, nå. De kommer.
- Vi har en avtale. - Hvordan skal jeg...
- Si det. - Jeg er redd. Kan du si det?
Greit, alle sammen.
Det er tid for papirer.
Alle hater papirarbeid, men jeg skal gjøre det gøy og kjapt.
Vi skal bare få navnet ditt...
Jeg beklager... Jeg kan ikke gjøre det.
- Nå tuller du. - Du gir meg sparken. Jeg vet det.
Dette stedet er forferdelig.
Det er et drittsted.
Det tilhørte faren min.
Beklager.
Herregud!
Jeg føler meg så mye bedre.
Jeg vil ikke gjøre mitt. La oss ikke gjøre mitt.
- Vi kjøper is i stedet. - Nei.
- Jeg spanderer is. - Vi gjør din greie.
- Jeg vil ikke. Vær så snill. - Absolutt ikke.
- Vi drar. - Det er så endelig.
Når jeg har hentet alt, vil jeg aldri sette foten der igjen. Det hater jeg.
Vi gjør det. Det vil kjennes bra. Det blir bra.
Hun er ikke hjemme. Vi drar.
Vi går rundt. Kom igjen.
Hallo?
Herregud.
- Det er Gandalf. Se på ham. - Han ser trist ut.
- Han ser motløs ut. - Ja. Han ser deg.
- Hei. - Han gjør det. Se. Hei.
- Hei. - Han lyste opp.
- Han er... - Holdningen hans forandret seg.
- Hei. - Han lyste opp.
- Hei, kompis. - Hun er ikke hjemme.
Du må ringe og avtale en tid.
- Ok? - Nei. Vi må gjøre det nå.
Jeg mister motet. Jeg trenger deg.
- Vi gjør det nå. - Greit. Hvordan?
Du må krabbe gjennom hundedøra.
- Nei. - Du må gjøre det.
Det er eneste måten. Jeg kommer ikke gjennom. Jeg har prøvd.
Man må være veldig slank og veltrent og myk.
Tynn og lang overkropp. Lange bein.
- Jeg vet hva du driver med. - Veldig smal.
- Jeg liker det. - Bra. Kom deg inn hundedøra.
Greit. Jeg kan klare det.
Skynd deg.
Ikke se på rumpa mi hvis du ikke vil bli hypnotisert.
Med respekt å melde, det vil jeg ikke. Bare gjør det.
- Veldig grasiøst. - Ja.
- Se på det. - Du klarer det. Ja. Bra.
Bra. Åpne døra.
- Bra. Godt jobba. - Ja. Kom igjen.
- Denne veien. - Ja.
- Will, hva er det du gjør? - Audrey, du er hjemme.
Du sa at dette var ditt hus. Hva er det du gjør?
- Hva er det du gjør? - Sylvi...
- Det gjorde jeg ikke. - Ikke spill dum.
Jeg så deg krabbe gjennom hundedøra på kameraet.
Du sa ikke at dere hadde overvåkningskamera.
Da ville du ikke gjort det.
Til hans forsvar vil han bare hente tingene sine
- og bryte tvert. - Du får ikke tingene dine.
- Jeg vil ha dem. - Nei,
for du finner nok en gammel hårbørste
eller telefonlader et annet sted i stedet for å bruke det som unnskyldning
- for å spionere på meg. - Spionerer jeg på deg nå?
Liksom.
Hva i helvete, Sylvia? Hva gjør du her?
Har du ikke barn og en familie?
Det har jeg. Du husket det. Ja.
Hadde du brydd deg om Will,
ville du ikke dratt ham inn i den forskrudde dynamikken dere to hadde.
Dere er som to tenåringsjenter med dumme klengenavn
og slagord og interne vitser. Dere pratet stadig i telefonen til fire om morgenen.
Jeg var oppe med et kolikkbarn. Hvem andre skulle jeg prate med?
- Mannen din. - Han sov. Vi hadde et system.
Jeg tok nettene, og han tok morgenene.
Så jeg ammet...
Det driter jeg i.
Hele greia var så rar og destruktiv.
Han ba deg med på date-kveldene våre. Han gikk med klær du hadde valgt til ham.
Skulle jeg ikke satt grenser for ham? Han hadde ikke godt av det.
Nå som vi har skilt lag,
trenger jeg ikke å høre mer rettskaffenhetssludder fra deg.
Jo, det må du faktisk, for du står i spisestuen min
etter å ha krabbet gjennom hundedøra som en jævla hund!
- Skal vi knulle? - Kom dere ut!
Ut!
- Kan jeg låne toalettet? Beklager. - Ja. Bare gå.
Takk.
- Hun gjør meg så sint. - Du var veldig flink.
Bortsett fra da du tagg henne om å ha sex med deg.
Ja, i ettertid virket det litt patetisk.
- Ja. - Hun sendte blandede signaler.
- Det leste ikke jeg. - Ikke?
- Nei. - Var vi ikke i samme rom?
Jeg har noe som vil glede deg.
- Det er Gandalf. - Ja.
Hei.
- Du reddet ham. - Ja.
- Han ser gladere ut alt. - Han ser så glad ut.
Han ser ti år yngre ut.
Takk. Hallo, vennen.
- Ja. - Han er veldig søt.
Ikke gjør det. Nei.
Ligg unna. Jeg liker det ikke.
Se på ham. Kan du fatte at hun kalte oss destruktive?
Nei, vi er det motsatte.
- Vi er konstruktive. - Vi skaper.
Hva skjedde?
- Bra! Ja! Ja! - Så synd.
Unnskyld, Audrey.
Gandalf er så gira av alt dette.
Å. G-dawg.
Ok.
Her er det. Dette er perfekt.
- Så her bor du? - Her bor jeg.
- Dette er strøket. Fint. - Ja.
Det er fint om dagen. Litt rart om natten.
Det er mye hundebjeffing og folk som skriker.
Og iblant et høyt smell som du ikke vil stille for mange spørsmål om.
- Skjønner? Men jeg liker det. - Det er interessant.
- Ja. - Ja.
Takk for i dag. Jeg ville neppe hatt mot til å si nei til den rønna
hvis du ikke hadde sagt din mening. Takk for det.
Takk for at du fikk meg til å kutte med Audrey
og rive av plasteret.
Jeg bør åpenbart ikke møte henne igjen, så takk.
Og...
- Og? - Og...
- Takk for at du reddet Gandalf... - Bare hyggelig.
- ...fra det fæle miljøet. - Bare hyggelig.
Han takker også.
Se så glad han er.
- Ja. Se på det. - Jeg setter pris på det.
Saken er den at for å være ærlig
- vet jeg ikke om jeg kan ta vare på ham. - Du kan ikke ta vare på en firfisle?
Jeg kan ikke ta vare på noe, ikke engang meg selv.
Det er en av grunnene til at vi ble skilt.
- Kan du ta ham? Vær så snill. - Absolutt ikke.
Du har et instinkt til å beskytte ham. Det så jeg i deg.
Jeg kommer ikke under noen omstendigheter til å ta den.
Så du kjørte hjem,
og tenkte at vi trengte en skjeggagam?
Det var en sånn firfisleadopsjonsgreie ved veikanten.
Og hjertet mitt knuste.
Du har aldri ønsket et dyr før.
Det er for barna.
- De fleste kjøper hund. - Hunder krever arbeid.
Er du sikker på det med huset? Vil du ikke se det en siste gang?
Nei, det huset blir et slit. Will var enig. Han så det også.
Var Will der?
Ja, han ble med. Nye øyne.
Hva vil dere kalle ham? Jeg tenkte...
- Gandalf. - Nei, det liker jeg ikke.
- Det er rart. - Ja?
Hva med Jessipa?
Mener du Jessica?
Nei, Jessipa.
- Hun... - Liker du firfisler?
Ja. Jeg elsker dem.
Elsker dem.
Se på det ansiktet.
- Hun liker seg her. - Ja.
Jeg elsker Jessipa.
Tekst: Evy Hvidsten