-Čau, mīļais! -Čau!
Man vēl ir 23 sekundes.
STARTS PAUZE
Tūlīt, Saimon!
Super!
- Nu! - Vienu minūtīti!
Piecas minūtes beigušās. Aiziet!
Stāvi!
Tā. Stāvi!
Ak dievs! Tā, labi.
Dod! Tagad... Tas ir netīrs.
Ātri! Aiziet!
- Tā. Nu re! -Šo tev vajag?
- Es šodien atkal apskatīšu to māju. - Jā.
To ar piecām vannasistabām.
Katram šīs ģimenes loceklim pa vienai.
Spēj iedomāties?
Nezināju, ka tādas ir. Tā ir kā pils.
Nezināsim, ko ar tik daudzām iesākt.
Kas tad tev? Tu dirs darbā.
- Mēs nesakām "dirs". - Taisnība. Atvaino!
Zini ko? Kad pārcelsimies, es dirsīšu mājās kā karalis.
Dirs, dirs.
- Nesaki "dirs"! - Kur ir bagete?
- Ko? Kāda bagete? - Man vajag bageti
un bereti franču valodai. Kur tās ir?
Ko? Es pirmoreiz dzirdu par bageti vai bereti.
- Ak dievs! Mamm! - Ko? Es ne...
Lorenas kundze neko nav rakstījusi. Vai par bagetēm zināji?
- Atvaino, nē. Jāiet. - Vai bereti?
- Tā. Atā! - Lai veicas!
- Nevari aizvērt, jo... - Man neieskaitīs.
-Šo ņem ārā! - Labi, draugs!
- Es to paturēšu. Es to gribu! - Jā, bet tu nevari aizvērt somu.
BEKMENA SKOLA
- Nu, kā vakars ar Villu? - Bija jautri - kādas 30 sekundes.
Un tad viss atkal pārvērtās par drāmu.
Mēs burtiski kliedzām viens uz otru
vienos naktī uz ielas stūra.
Ak dievs! To dzirdot vien, es jūtos dzīvāka nekā pēdējos 20 gados.
Man jāsāk vairāk kliegt.
- Kliegšana ir pirmatnēja. - Zinu.
Šķendēšanās nav.
Nē, tas bija... Nemelošu - tas bija lielisks vakars.
Bet es nevaru... Zini, tiešām -
man dzīvē nav laika izdomātām problēmām.
Man ir pietiekami daudz īstu problēmu. Kā tā.
Man šodien trešo reizi jāapskata tā māja Ensīno.
Un tiešām - ja es to nepirkšu, viņa no manis atteiksies.
Es teicu, lai neņem Daienu
- par savu aģenti. - Es zinu.
Viņa ir biroja mamma. Viņa nav mūsu līgā.
Viņa staigā žaketē.
- Skaidrs. Tu strādā birojā. - Jā.
Dažas no mums joprojām strādā mājās.
Tas vien, ka valkāju treniņbikses, nenozīmē, ka man nav īsta darba.
- Viņa man ir par smalku. Es zinu. - Jā.
Es to zinu. Ja te nemācītos mūsu bērni,
viņa ar mani nekad mūžā nestrādātu.
- Nekad. -Čau!
- Daiena! - Neatdarini viņas seju!
-Čau, Silvija! -Čau!
Cik aizraujoša diena! Mēs parakstīsim vienošanos.
Tieši tā. Šodien galvenais ir tas, ka pērkam māju par naudu.
Jo šī mani jau ir nodzenājusi.
- Vainīga! - Esam apskatījušas
vairāk nekā 40 māju šajā gadā.
- Nē. - Elenai un Poršijai pārdevu māju
vienā dienā.
- Es par Elenu šo to dzirdēju. - Es arī!
Es viņai teicu: "Vieglā ceļa nav.
Nevar dabūt lielu platību, visu pilnīgi jaunu
un labā vietā pa lēto."
Zinu. Tev bija taisnība. Man nebija.
Un viņa dabūja satriecošu māju, kas tikai jāpielabo.
- Tas... - Nu, tas ir projekts, protams.
Bet nu, kad mazākā iet bērnudārzā, tas būs nākamais solis uz sapni.
Man beidzot ir laiks to darīt.
Tā, paklau, dāmas! Es jau kavēju.
Man jāaizbrauc uz Malibu izrādīt pludmales māju.
Nedrīkstu teikt, kam, bet vārdam ir atskaņas ar "Šminu Līzelu".
Bet vēlāk es būšu atpakaļ ielejā, lai satiktos ar tevi.
- Paldies. Tu esi labākā. - Atā!
Paldies par tavu smago darbu un pacietību.
- Lai veicas! - Zini, kāds trakums?
Ak dievs!
Šmins Līzels ir mana vecvectēva vārds. Viņš nāk no Igaunijas.
- Nē. - Papi Šmins.
Man likās, ka Šmina Līzela ir piektais bērns fon Trapu ģimenē.
- Esmu dzirdējusi. Jā. -Šminija.
Ak vai!
DRAŅĶIS MOBILAIS
Nu, kas vēl? Vai šodien darīsim ko aizraujošu?
- Ak dievs! Ko nozīmīgu. - Jā. Izstāsti!
Braukšu pēc Sema pošu izraksta.
Pirmā nometne ar nakšņošanu. Jā, aizraujoši. Jā.
- Kā man patīk šādas dienas! - Tu domā - visas dienas?
Jā.
DRAŅĶIS BALSS PASTS
Sveika, Silvija! Te Vills. Briesmīgs ārkārtas gadījums.
Tev man jāpiezvana.
Kas tik ārkārtējs?
Vispār nekas. Es tikai pajokoju.
Kā tev klājas?
Tā. Ko tu gribi?
Papļāpāsim! Ko tu dari?
Kas notiek?
Tā, labi. Es pateikšu, kas notiek. Tu atstāji manā bārā savu kredītkarti.
- Velns! - Ja gribēji ar mani atkal izklaidēties,
varēji neko neatstāt.
- Varēji vienkārši uzaicināt pusdienās. - Man tiešām šim nav laika.
- Tātad - pusdienas? - Nē.
- Vēlās brokastis? - Nē.
Pelmeņi? Tas ir mans pēdējais piedāvājums. Neatvairāms.
Tā. Visu labu, Vill!
Nu, pag! Vai negribi dabūt savu kredītkarti?
Tu pagājušajā naktī ielas vidū uz mani kliedzi.
Neviens pret mani tā neizturas, izņemot manus trīs bērnus.
Tu uz mani arī kliedzi. Mēs kliedzam. Cilvēki kliedz.
Mēs pēc tam sarakstījāmies. Ir labi. Viss kārtībā.
- Es to atstāju aiz muguras. Atstāj tu arī! - Pats atstāj!
Līmenis ceļas, bet es baidos nolaist ūdeni vēlreiz.
Nezinu. Vantūzs to varētu atrisināt, bet varētu arī kļūt sliktāk.
Ja? Tev būtu jāvada mājas remonta šovs.
Esmu ļoti gatava atstāt šo māju.
- Tu tiksi galā. - Ak dievs! Plūst pāri.
- Ko tu izdarīji? - Neko. Tikai skatījos.
Ak nē! Tas ir visur. Kāpēc šī ir mana dzīve?
Vai vajag, lai braucu mājās?
- Atā! - Atā! Mīlu tevi.
Tualete!
Bļāviens! Velns! Nē!
Velns!
Nāku!
Ko tu te dari?
- To sauc "esmu varonis". - Man tam nav laika.
Esmu dižs vīrs. Par mani sacerēs dziesmas.
- Ko tu dari? - Vajag, lai palīdzi. Atnāksi šurp?
Vai drīkstu paņemt kādu no šiem avokado?
Ak dievs!
Goda vārds - tas ir tikai ūdens.
- Ja? Nu labi. - Apturi to!
Es nezinu, kā lai to aptur.
Diez kas nav.
Vai to izdarīji tu? Tā biji tu?
- Vai vari salabot? - Jā.
Nu tā.
- Paldies. Liels paldies. - Nu tā. Kur stāv mazgāšanas slota?
Virtuvē. Bet tev tas nav jādara.
Nekas. Kādus 60 % no bāra uzturēšanas veido grīdas mazgāšana.
Paldies. Tev tas nav jādara.
Tava māja ir ļoti jauka. Ļoti mājīga.
Tu domā - maza.
Nē, es domāju - kā īstas mājas.
Ak dievs! Viņa iPad ir te.
Slepens iPad. Kāds skatās porno?
- Viņam ir astoņi. - Un?
Kad man bija astoņi, biju pretīgs.
- Nē, ne tur! Tas ir riebīgi. - Kāpēc?
- Kāpēc riebīgi? - Tāpēc, ka tur guļ cilvēki.
- Nav riebīgi. Tualetes ūdeni var dzert. - Var darīt daudz ko.
- Tieši tā. Esi izslāpusi? - Lūdzu...
Gribi pazīst auklas?
Ko gribi darīt pēc šī? Doties uz pludmali?
Ieēst austeres? Noskatīties filmu?
Nevaru. Esmu aizņemta. Man jāparaksta vienošanās par māju.
Jā. Kad būšu to pēdējoreiz apskatījusi.
Jauki. Kas vainas šai?
Esam to pārauguši. Mums pieciem tā ir par mazu.
Te ir viena vannasistaba. Kura applūst.
- Pastāsti par jauno māju! - Tā ir lieliska.
Tā būs drusku jāpielabo. Vajadzēs mazliet piestrādāt.
- Vai varu braukt līdzi? Lūdzu! - Nē.
Lūdzu! Es ļoti labi protu remontēt.
- Kopš kura laika? - Bāru pamatā pārtaisīju pats.
Tiešām?
Jā. Tur bija vistu kautuve, kad to dabūjām.
- Nemuldi! - Jā.
- Oho! - Mēs joprojām atrodam spalvas un knābjus.
Zinu. Bet nopietni - vai varu braukt? Būšu ļoti noderīgs - apsolu.
Labi. Tikai nerunā!
- Nerunāšu. - Ne...
Nerunā ne ar mani, ne kādu citu!
- Nerunāt. Perfekti. - Jā.
- Un cik bieži tu Odriju satiec? - Nezinu. Ik pēc pāris nedēļām.
Es vēl neesmu izvācis no mājas daudzas mantas.
Tāpēc ik pa laikam aizbraucu kaut kam pakaļ.
Ko? Kāpēc?
Zini, pārvākšanās prasa ilgu laiku.
To var izdarīt vienā dienā.
Tās nav tikai mantas. Tur vēl ir Gendalfs.
- Gendalfs ir pie Odrijas? - Jā.
Bet sākumā viņš bija tavs. Tu to ķirzaku mīlēji.
Es Gendalfu joprojām mīlu. Tikai... Viņa uzstāja, ka viņu paturēs,
jo domāja, ka neesmu pietiekami atbildīgs, lai par viņu rūpētos.
Tas ir vienkārši smieklīgi.
Viņš ir kā tavs dēls ķirzakas veidolā. Tev vajadzētu aizbildnību.
Man ir daļēja aizbildnība, jo es viņu visu laiku apciemoju.
Ko?
- Ko? Vari pateikt. Pasaki! - Neko. Vienkārši... Nezinu.
Ir grūti no šķiršanās atgūties, ja jūsu dzīves joprojām ir saistītas.
Šķiršanās ir ķēpīga padarīšana. Nav tā, ka vienu dienu būtu precēti
un no nākamās nekad vairs netiktos.
Vai neesi iedomājies, ka turi savas mantas tur
un viņa patur Gendalfu, lai jūs abi vēl būtu saistīti
un varētu uzturēt šo savu drāmu vai ko?
Nu, kad tu tā saki, - mūsu strīdi ir diezgan aizraujoši.
Un tie bieži noved pie seksa.
Nu lūk! Kā jau teicu.
Ļoti aizraujoša padarīšana.
Nē, paldies.
- Runa ir par uzbudinošām cīņām. - Nē, paldies.
- Nekādā gadījumā. Nē. - Tas tev šķiet pretīgi?
- Nevemsties par manu kaifu! - Beidz!
Nu, pastāsti par šo māju! Par ko te ir runa?
- Tai ir ļoti labs karkass. - Labi.
Lielāka platība. Ir baseins.
Lieliski. Vai tā būs pilnīgi jānojauc?
Vai tikai jāpieremontē?
Tā nav domāta nojaukšanai vai pārdošanai pēc remonta.
Tā ir...
Tur agrāk bija pansionāts.
Slēgts pēc kovida.
- Kas cits atlika. - Ej galīgi! Atšujies!
Ā-ha.
DĀRZA IELEJA PANSIONĀTS
- Mazliet atšķirīgi, ja? Jā. - Interesanti. Gribu redzēt.
-Čau! -Čau!
- Tu tiki. Prieks tevi redzēt. -Čau! Prieks redzēt tevi.
Jūs noteikti esat Čārlijs. Beidzot.
-Čau! - Prieks beidzot iepazīties.
- Nē. -Čau! Nē.
- Tas ir Vills. Mans būvuzņēmējs. - Esmu Vills. Jā. Būvuzņēmējs.
- Labi. Jauki, ka atbraucāt. - Profesionāls būvuzņēmējs.
Un viņš arī vada Nickelodeon TV šovu "Sanāksim kopā!".
- A-ha. - Ak tu dieniņ!
Mēs mācām bērniem pašpaļāvību, izmantojot regeju.
Neesmu par to dzirdējusi. Būs jāpaskatās.
Čārlijs šodien netika. Pārāk aizņemts darbā.
- Tāpēc... Jā. -Šī māja ir lieliska.
- Neticami. - Jā.
- Tie "galsti". Tie... Tas viss. - Jā.
Tie... Šīs detaļas.
No 1926. gada acīmredzot?
- No 1986. - Tā jau gribēju teikt.
- Tuvu. - Tai ir 50 gadu cikls. Ziniet...
Tātad iekšpusē ir...
- 560 kvadrātmetru - es tā pieņemu. - 325 kvadrātmetri.
- Nu, nezinu gan. - Bet...
- Esat droša? - Jā.
Pārbaudīsim. Es ievērtēšu.
- Jā. Zeme ir 560. - Jā, ievērtēsim.
Tātad vairāk par pustūkstoti.
Nāciet apskatieties! Veiksim ceturto
un, cerams, pēdējo apskati!
- Ejam! - Slava Dievam!
- Paskat tik! - Jā.
Un jums ir septiņi šaha dēļi. Tā bieži negadās. Pat tagad.
Neesi pārāk kritisks - te viss jāremontē. Jā.
Oho!
Jā. Šis varētu būt foajē vai...
Jā. Jauki, augsti griesti.
Ļoti augsti, ļoti plaši...
- Knapi varu aizsniegt. - ...laba akustika. Jā.
- Jā, laba akustika. - Jā. A-ha.
Un šī vieta ir iekļauta skolu sistēmā.
Daudz margu un uzbrauktuvju, ja ir svarīga drošība.
- Paskat tik! Tas darbojas? - Jā, un...
Jā! Darbojas.
Vai jūs, lūdzu, varētu to atgriezt sākuma pozīcijā?
Paldies. Liels paldies.
Kas ir šis?
Mediķi!
Mediķi! Medi...
Apžēliņ!
Tā poga patīk visiem.
Bet zināt ko? Labā ziņa ir tāda,
ka griestos savilktie vadi ļaus ierīkot skaņas sistēmu...
- Jā. - ...pa visu...
- Laba doma. - Nē...
Jā,
- tie visi mums jāaizvāc. - Nu, šis darbojas.
- Jā, laikam gan. Ak debe... - Tev piestāv.
- Es tikai... - Es tur nesēdētu.
- Pat ne... - Esiet uzmanīgs! Ne...
- Nē. Es tā nedarītu. Ko... - Viss kārtībā. Kā mazs šūpuļtīkls.
- Tātad esat būvuzņēmējs? - Tu vari.
Jā, "būvuzņēmojos" jau kādus 10 gadus.
Un pa visu šo laiku neesam tikušies.
Domāju, ka esam. Jūs tikai mani neatceraties.
- Domāju, ka atcerētos. - Nē.
Jā. A-ha.
- Jā, šī ir mana mīļākā istaba. - Oho!
Te ir tāda Austrumkrasta atmosfēra.
Jā, kā koloniāla paliatīvā slimnīca. Keipkodas morgs.
Jā, to sienu es nojaukšu, un te būs liela ēdamistaba,
- kur varēsim uzņemt viesus... Jā. - Jauki. Ļoti forši.
Vai tev nav sajūta, ka šajā istabā kāds ir nomiris?
Jo man ir sajūta, ka te kāds ir nomiris.
- Tas nav būtiski. -Šajā istabā nav. Jā.
Labi. Vai visas šīs mantas nāk kopā ar māju,
vai arī īpašnieki plāno ņemt tās līdzi aizsaulē?
Vai vari izbeigt? Izbeidz, lūdzu! Zinu, ka tev ir jautri, bet es...
- Pietiek! - Labi. Atvaino!
Tev taisnība. Ir par traku. Tev taisnība.
- Paldies. - Es atvainojos. Koks ir ļoti jauks.
- Tas nav īsts koks. - Nu, labi.
Un šī būtu Saimona istaba.
Te ir virtuvīte.
Katra zēna sapnis.
Paldies.
-Šī ir Frānsisas. - Te ir lielais ledusskapis.
Iekšā ir zobi un asinis.
Bet es varētu "būvuzņēmējot" šo ārā. Nekādu problēmu. Mierīgi.
- Jā, ar to var viegli tikt galā. - Jā.
- Un šī būtu Meivas istaba. - Vēl viena virtuvīte.
Kas tad tas?
- Jūs redzējāt, ja? Jūs to redzējāt? - Caurvējš. Tikai caurvējš.
Tā iepriekš ir bijis?
Apskatīsim viesistabu!
Tas nebija caurvējš.
Bērniem tas patiks.
Kas patiks?
Par ko tu runā?
Un šī būtu mūsu guļamistaba.
Lielā guļamistaba.
Jā, un acīmredzot
starp tualeti un guļamistabu mēs uzbūvētu sienu.
Un izvāktu virtuvīti un IV statīvu,
un gumijas aizkarus, un gumijas aizkaru statīvu,
un margas, un rokturus, un...
Jā, un tad mēs te ierīkotu dažus logus...
- Jā. - ...kaut kā.
Vienkārši. Tikai izdauziet caurumu tai sienā!
Tā nav ārsiena.
Re!
- Mediķi! - Ak kungs! Atvainojiet!
- Mediķi! - Jānospiež divreiz. Tā...
- Izskatās citādi nekā tā otra poga. - Jā.
Forši.
Ir kakāšanas krēsls.
Jā.
- Tas nāk līdzi. Jā. - Jā.
- Labi. - Jā, tikai...
Jāpielabo.
- Lūdzu, nekāp tajā iekšā! - Man ļoti gribas.
- Lūdzu! Es tevi lūdzu. - Man ļoti gribas.
Ak vai!
Ko par šo vietu domā Čārlijs?
- Viņam patīk. - Jā.
Bet šobrīd viņam patiktu jebkas lielāks, ko varam atļauties.
Ievāktos pamestā Blockbuster ēkā, ja varētu.
Diemžēl tās tagad pieder GNC.
Bet vai drīkstu būt pret tevi godīgs?
Jā, pieturies pie savas parastās takta izjūtas un šarma!
Tā. Šī vieta ir pilnīgs murgs.
Un vajadzēs ļoti daudz naudas,
lai to pārvērstu par kaut ko nebriesmīgu.
Kāpēc nepārvācaties uz kaut ko dzīvošanai gatavāku?
Vai tad Čārlijs nav jurists?
Jā, bet mums ir trīs bērni un viena alga.
Un mēs dzīvojam Amerikas otrā dārgākajā pilsētā.
Beidz parazitēt un dabū darbu!
Neesmu bijusi nodarbināta 13 gadus, jo audzināju bērnus.
Es nevaru vienkārši "dabūt darbu".
Piereģistrēšu tevi darba portālā, ja?
Darbs ir pat dažiem no stulbākajiem kretīniem pasaulē. Tu vari dabūt darbu.
Klau, ja mēs gribam lielāku māju, varam atļauties šo.
Tāpēc es uzrotīšu piedurknes un savedīšu te visu kārtībā.
Vajadzēs dažus gadus, un varēsim ievākties.
Jā, dažus gadus, dažus krucifiksus.
Klau, mūsu dzīves ir pavisam atšķirīgas, Vill. Tas ir fakts.
Tu vari darīt, ko gribi, un iet, kur gribi,
ar savām ārprātīgajām cepurēm un visu.
Būt mammai būtībā nozīmē darīt daudz ko tādu, ko negribas darīt.
Tu izklausies pēc robota.
Tie nav nekādi likumi. Vienkārši atsaki tai maitai!
- Ko? - Jā.
Čārlijs grib pārcelties.
Un bērni pieaug un viņiem vajag vairāk vietas.
Vai tu gribi te dzīvot?
Protams, ka negribu te dzīvot. Par ko tu runā?
- Nē. - Negribu. Tas ir spoku apsēsts murgs.
Tad mēs varētu tīties prom, iegremdēties svētajā ūdenī
un pateikt Čārlijam, ka uz šejieni nepārcelsieties.
Es pateikšu Čārlijam, ja tu aizbrauksi pie Odrijas pēc savām mantām
un pieliksi punktu.
Šī ir emocionālā šantāža.
Tāpēc, ka rūpi man kā draudzene, tu mani piespiedīsi darīt,
- ko negribu? - Tu man rūpi vairāk.
- Nezinu gan. - Tev ir jātiek
- no tām attiecībām ārā. - Nezinu gan.
- Tev jātiek ārā no tās meitenes mājas. - Zini ko?
Lai notiek! Tu pati to neizdarīsi.
- Tiešām? - Es to izdarīšu. Jā.
- Nu, ej izdari! Jā. - Tiešām?
Pasaki baisajai dāmai, ka te nedzīvosi.
- Man tas tagad jādara? - Jā. Tūlīt pat. Viņi nāk.
- Mēs to izdarījām. Vienojāmies. - Kā lai es...
- Ej! Saki! Vienkārši ej! - Man bail.
- Pasaki! - Vai vari to pateikt?
Nu tā.
Laiks papīriem.
Zinu - papīri nevienam nepatīk. Bet es gādāšu, lai ir jautri un ātri.
Mēs tikai ierakstīsim tavu vārdu tieši...
Es ļoti atvainojos, bet... Es to nespēju.
- Tu laikam joko. - Es vienkārši...
Tu atsakies. Tu noteikti no manis atsakies. Es zinu.
Būsim godīgi! Šī vieta ir briesmīga.
Nu, tā tiešām ir sūdīga.
Tā piederēja manam tētim.
Man ļoti žēl.
Ak dievs!
Es jūtos daudz labāk.
Es savu nedarīšu. Manējo nedarīsim! Es negribu.
- Labāk nopirksim saldējumu! - Nē.
- Nopirkšu tev saldējumu. - Mēs izdarīsim tavējo.
- Es negribu. Nē. - Nē. Tā nebūs.
- Nu, lūdzu! - Nekādā gadījumā.
- Mēs braucam. - Tas ir neatgriezeniski.
Tiklīdz būšu aizvācis mantas, es tur savu kāju vairs nesperšu,
- un es negribu par to domāt. - Vill, mēs braucam.
Mēs to darām. Tu jutīsies labi.
- Ak velns! - Būs labi.
Nav mājās. Izskatās, ka nav lemts. Braucam!
Aiziesim no sāniem! Nāc!
Te kāds ir?
Ak dievs!
Tas ir Gendalfs.
- Re! - Izskatās nelaimīgs.
- Tik nomākts. Tik bēdīgs. - Jā. Viņš tevi redz.
-Čau! - Tiešām. Re! Čau!
-Čau! - Viņš atplauka.
- Viņš ir tik... - Visa uzvedība izmainījās.
-Čau! - Atplauka kā zieds.
-Čau, draudziņ! - Viņas nav mājās.
Piezvani viņai un sarunā, kad varēsi savākt mantas.
- Labi? Braucam! - Nē. Tas jādara tagad.
Es zaudēšu drosmi. Man vajag tavu atbalstu.
- Izdarīsim tagad, ja? - Labi. Kā?
Nometies četrrāpus un ielien pa suņa durtiņām!
- Ko? Nē. - Tev tas jādara.
- Tā ir vienīgā iespēja. - Dari tu!
- Nevarēšu. Ir mēģināts. Tici! - Beidz!
Ir jābūt ļoti slaidam, vingram un lokanam.
Kopumā mazam, ar garu torsu, garām kājām.
- Zinu, ko tu dari. -Ļoti tievam.
- Man patīk. Jā. - Labi. Izlien caur tām suņa durvīm!
Labi. Es to varu.
Ātrāk!
Neskaties uz manu pakaļu, ja vien negribi tikt nohipnotizēts.
Visu cieņu, bet negribu.
Vienkārši ej! Nu taču!
-Ļoti graciozi. Jauki. - Jā.
- Paskat tik! - Tev izdevās. Jā. Labi.
Jauki. Atver durvis!
- Jauki. Malacīte. Ņem! - Jā. Aiziet!
- Uz šejieni! - Jā.
Vill, ko tu dari?
Odrij, tu esi mājās.
Vill, tu teici, ka šī ir tava māja. Ko tu dari?
- Ko dari tu? - Silvi...
- Nē, neteicu. - Silvija, netēlo muļķi!
Es kamerā redzēju, kā ielīdi pa suņa durtiņām.
Tu nepateici, ka te ir novērošanas kamera.
Tu to nebūtu darījusi, ja zinātu, ka ir.
Klau, viņa aizstāvībai - viņš tikai grib savākt savas mantas
- un pielikt punktu. Tas viss. - Tu savas mantas nedabūsi.
- Es gribu savas mantas. - Tu tās nedabūsi,
jo esmu diezgan droša, ka vecu matu suku
un mobilā lādētāju vari atrast arī citur, nevis izmantot tos kā aizbildinājumu,
- lai mani te izsekotu. - Es tevi tagad izsekoju?
Gribi vien!
Kas par lietu, Silvij? Kāpēc tu vispār esi te?
Vai tev nav bērnu un ģimenes?
Ir. Jā, tu atcerējies. Man ir, jā.
Nu, ja Vills tev tiešām rūpētu,
tu nerautu viņu atpakaļ tajās sačakarētajās attiecībās,
- kas jums abiem agrāk bija. - Tā.
Jūs esat kā divas pusaudzes ar savām stulbajām iesaukām
un teicieniem, un privātiem jociņiem.
Jūs runājāt pa telefonu līdz četriem rītā.
Man bija zīdainis ar kolikām. Ar ko vēl lai es runātu?
- Ar savu vīru. - Viņš gulēja. Mums bija sistēma.
Ja? Es biju atbildīga par naktīm, viņš - par rītiem.
Tāpēc es baroju ar krūti...
Man pie pakaļas!
Tas viss bija dīvaini un destruktīvi.
Viņš tevi aicināja uz mūsu randiņiem.
Valkāja drēbes, ko izvēlējies tu.
Ko man vajadzēja darīt? Nenoteikt robežas?
- Tas viņam nenāca par labu. - Zini ko? Nu, kad esam šķīrušies,
man vairs nav jāklausās tavas paštaisnās, sviestainās runas, ja?
Vispār ir gan,
jo tu stāvi manā ēdamistabā,
kad esi ielīdis pa suņa durtiņām kā tāds suns.
- Vai nokniebsimies? - Vācies taču prom!
Prom!
Vai drīkstu izmantot tualeti?
- Es ļoti atvainojos. - Jā, tikai pazūdi!
Paldies.
Kā viņa mani sanikno.
- Tev izdevās ļoti labi. - Ja?
Jā, izņemot to daļu, kad lūdzi viņai seksu.
Jā, tas, raugoties atpakaļ, bija mazliet nožēlojami.
- Jā. - Ja es tikai būtu...
Viņa raidīja jauktus signālus.
- Man tā nelikās. - Tiešām?
- Nē. - Vai abi nebijām vienā istabā?
Es tevi iepriecināšu.
- Tas ir Gendalfs. - Jā.
Hei!
- Klau, tu viņu izglābi. - Jā.
- Jau ir priecīgāks. Es redzu. - Izskatās tik pacilāts.
Izskatās par 10 gadiem jaunāks.
Paldies. Sveika, mazā!
- Jā. - Viņš ir ļoti mīļš.
Nē. Nevajag. Nē.
Atpakaļ! Man nepatīk.
- Paskaties uz viņu! - Jābrauc prom.
Spēj noticēt? Mēs esot destruktīvi.
Nē. Mēs esam tieši pretēji.
- Esam konstruktīvi. Mēs radām. - Esam konstruktīvi.
Kas notika?
- Jauki! Jā! - Cik žēl!
Atvaino Odrij!
Gendalfs ir tādā starā par šo visu!
G zvērs.
Tā.
Labi. Klāt esam. Perfekti.
- Tātad dzīvo te? - Dzīvoju te.
-Šajā apkaimē. Jauki. -Šajā, jā.
Pa dienu - tiešām jauki. Pa nakti - mazliet dīvaini.
Daudz suņu rējienu un cilvēku brēcienu.
Un šad tad pa skaļam blīkšķim,
par ko negribas uzdot pārāk daudz jautājumu.
- Saproti? - Nu...
- Jā, bet man patīk. - Interesanti.
- Jā. - Jā.
Nu, paldies par šodienu.
Diez vai man pietiktu drosmes atteikties no tā ūķa,
ja nebūtu tava viedokļa. Tāpēc paldies par to.
Paldies, ka palīdzēji man beidzot saraut saites ar Odriju
un to plāksteri noplēst.
Man acīmredzot nevajag ar viņu vairs tikties, tāpēc paldies.
Un...
- Un? - Un...
- Paldies, ka izglābi Gendalfu... - Jā, lūdzu.
- ...no tās briesmīgās vides. - Lūdzu.
Arī viņš saka paldies.
Re, cik viņš ir pacilāts.
Jā. Paskat tik!
- Tiešām pateicos. - Nav, par ko.
Lieta tāda... Godīgi sakot,
es tiešām neesmu tas, kas varētu rūpēties par Gendalfu.
Tu nevari rūpēties par ķirzaku?
Vispār es nevaru rūpēties ne par ko, ieskaitot sevi.
Lielā mērā mēs ar Odriju izšķīrāmies tāpēc.
- Vai tu viņu paņemsi? Lūdzu, paņem! - Noteikti nē. Nē.
Tev ir viņa aizsargāšanas instinkts. Es redzēju.
Nekādā gadījumā es to ķirzaku neņemšu.
Tātad vienkārši brauci mājās
un iedomājies, ka mums vajag bārdaino agāmu?
Jā, tas bija viens no tiem ķirzaku paņemšanas piedāvājumiem
ceļa malā.
Un es... Man salūza sirds.
Tiešām? Tu mājdzīvnieku nekad neesi gribējusi.
Tas ir bērniem.
- Vairums ņem suņus. - Ar suņiem ir daudz darba.
Un esi droša par to māju?
Negribi aizbraukt apskatīt vēl pēdējo reizi?
Nē, ar to māju būtu tīrās mokas. Un Vills piekrita. Viņš arī redzēja.
Tur bija Vills?
Jā, viņš atbrauca līdzi. Svaigs skatījums.
Kā jūs viņu sauksiet? Es domāju...
- Gendalfs. - Nē, man nepatīk.
- Tas ir dīvaini. - Ja?
Varbūt Džesipa?
Tu domā - Džesika?
Nē, Džesipa.
- Viņa... - Vai tev vispār ķirzakas patīk?
Jā, ļoti.
Ļoti.
Paskaties uz viņas seju!
- Redzu, ka viņai te patīk. - Jā.
Man Džesipa patīk.
Tulkojusi Inguna Puķīte