-Ось, несу-несу. -Сьогодні в нас сімейний кінозал.
-Так. -А яке кіно?
-Усі разом щось виберемо. -Я хочу «Емоджі муві».
-Добре. -Ти сто разів бачила.
Кицю, я не витримаю ще одного «Емоджі муві».
Але я хочу дивитися його.
А «Думками навиворіт»?
-Таке няшне. Не мені. -Добре.
-Ти заціниш. -Самій кортить.
Вічно сльозу пускаєш.
«Емоджі муві»!
-А може, «Джон Вік»? -Що?
-Ніякого «Джона Віка». -Не будемо...
-Як ти... Ні. -Що? Ні.
Може, є новинки. Зараз гляну.
Чудова ідея.
-Добре. -«Емоджі муві»!
Ого.
-Що? -Що?
-Вілл розлучається. -Який Вілл?
-Вілл розлучається? -Так. Одрі запостила в Інсті.
-Який Вілл? -А ти не знала?
-Я давно з ним не спілкувалася. -Який Вілл?
Це мій давній друг.
Колись Вілл був маминим найкращим другом.
-Типу екс? -Ні. Просто друг.
З привілеями?
-Ні. Фу. Що? Ніяких привілеїв. -Ні.
Насправді Вілл був дружкою твоєї мами на нашому весіллі.
Що дивимося в сімейному кінозалі?
-«Емоджі муві». -Не можу. Я...
не зможу ще раз дивитися «Емоджі муві».
-Милий, а тобі що? -Це фільм про шрифти.
-А «Гелловін»? -Ні.
-Байдуже. -Балакучі шрифти.
-Какашка! -Це погано.
Ми мало часу проводимо разом.
-Какашка! -А «Дамер»?
-Я... -«Дамер»?
А чому ні? Глянемо «Дамера».
-«Дамера»? -Так.
Я знаю, що ми зробимо.
Какашка.
-Подзвони Віллу. -Зі мною він хоче говорити найменше.
Ти себе накручуєш. Я думаю, він хоче тебе почути.
Не знаю. Ми багато років не розмовляли.
Розсварилися. Його дружина мене зненавиділа.
-І ти ненавиділа її. -Усе не так просто.
Я казала, що Одрі категорично йому не підходить,
а він одружився.
Видно, вже отямився.
Не варто було через це втрачати друга.
То набери його.
-Це буде дивно. -Чому?
Не знаю.
Чоловіки та жінки нашого віку не тусуються разом.
-Неправда. -Перестань.
Усі наші друзі – подружжя.
Ти розмовляєш з чоловіками, а я – з жінками.
Таки правда.
Коли чоловікам і жінкам стає важко спілкуватися?
-Після одруження? Коли є діти? -Ви з Віллом дружили ще до того.
Напевно. Бідолашний Вілл. Мабуть, йому самотньо.
Набери його. Так роблять друзі.
ПЛАТОНІЧНЕ КОХАННЯ
-Привіт. Боже. -Привіт. Ось і ти.
-Як ти? -Супер. А ти як?
-Маєш гарний вигляд. -Так. І почуваюся добре.
-Футболка в тебе гарна. Цікава. -Дякую.
Схожий на зачуханого клоуна з дев'яностих.
Ох. То як взагалі... Як пивний бізнес?
Дуже добре.
Я тепер варю пиво у своєму власному барі.
-Що? Поздоровляю. -Дякую.
-Так. -Дуже кльово.
У мене в барі... буде вечірка в цю суботу.
-Так. -І якщо у тебе вийде...
Якщо в суботу будеш поблизу, заходь у бар.
-Залюбки. Так. -Я скину тобі деталі.
А ти й досі в юристах?
Чарлі став партнером, а я... я його виручаю.
Класно.
То ти й досі працюєш на фірмі з Чарлі?
У нас багато роботи. Усе чудово.
Ви з Чарлі працевлаштовані в тій самій юридичній компанії?
Я не на зарплаті.
Таке воно, суспільство.
Я поки що не працюю.
Розумію. Поки що ти безробітна.
А в тебе ще є та твоя сімейка?
Так. Показати фото?
Так.
Ух ти. Які вони.
Кльово. Клас.
Кльово.
На вигляд здорові.
Я хотіла попросити вибачення за свою поведінку з твоєю дружиною.
Я щось... Особливо коли казала, що тобі не слід з нею одружуватися.
Я про це шкодую.
Ну...
Що?
Нічого.
-Що... Ти... Так? Усе добре? -Нічого. Я просто кажу.
Чудово. Ні.
-Гаразд. Я ціную. -Так.
Ну, тепер це моя колишня дружина...
-О, ні! Коли це сталося? -Так.
Кілька місяців тому.
-О, ні. -Так.
Як це сталося? Що між вами сталося?
Нічого. За взаємною згодою. Це було полюбовно і взаємно.
-Ясно. -Ми лишилися друзями. Тусуємось.
-Ого. Це так по-дорослому. -Так, полюбовно.
І свідоме розставання. Усяка така хрінь.
Розлучення – це важко.
Не будемо.
-Бомбезна зустріч. -Було... Дуже рада побачитися.
Так. Бомбезно. Веселуха.
Гаразд.
-Добре. -Якщо зможеш у суботу,
-приходь у бар. -Авжеж.
-Я скину деталі. -Обов'язково.
-Супер. -Викличу няньку.
РАЙОН МИСТЕЦТВ
ПИВОВАРНЯ «БУМТАУН»
ПИВОВАРНЯ «ЕНДЖЕЛ-СІТІ»
ПИВОВАРНА КОМПАНІЯ «ЛАКІ ПЕННІ»
У голові не вкладається.
-Так. Ага. -Її не було п'ять років,
-а тепер прийде на вечірку? -Так.
Трохи шиза.
-Чого це шиза? -Вона не любила Одрі.
А нема Одрі – вона повертається.
Як на мене, трохи шиза.
Я не думаю, що нелюбов до Одрі пов'язана з її поверненням.
Вона не знала, що ми розлучені, коли запросила на каву.
Стоп, назад. Хто ця чувиха, яка ненавидить сестру?
Моя подруга. Крім того, не твою сестру, а мою колишню дружину Одрі.
Твою зведену сестру.
Твої батьки одружилися, коли ти
майже закінчив школу. Дивно, що ви такі близькі.
А ще ти не мусиш тут бути.
Ми керуємо баром. Ти – інвестор.
Можеш сидіти вдома і цупити токени в Сета Ґріна.
-Я розумію, в чому суть. -У чому?
-З дівчатами не дружать. -Це неправда.
У фільмі «Коли Гаррі зустрів Саллі» доведено,
що з жінкою можна дружити.
Невдалий приклад. Гаррі оженився на Саллі.
-Трахаються. Не друзі. -Факт.
Його треба назвати «Коли Гаррі трахав Саллі».
Дружити можна лише з негарними жінками. Двічі факт.
Це неправда.
-Я не це мав на увазі. -А я згоден з Віллом.
Бо я дружу зі своєю тіткою, а вона відпадна.
-Клас. -Ну от, будь ласка.
Я бачив твою тітку, вона сексі. Факт.
-Гидота. -Так, стрьомно. Коротше.
То ти думаєш, вона прийде?
Ні. Не думаю. Вона живе в Калвер-Сіті.
У неї троє чи дев'ятеро дітей.
Не пам'ятаю,
але їй логістично важко прийти.
Я покликав з чемності.
А тіло таке, що й не скажеш.
Не можна визначити, скільки дітей,
оцінивши тіло.
Згадайте, наприклад, королеву термітів.
На неї подивишся і не скажеш, що в неї тисячі й тисячі нащадків.
Омаре, ми перемістимо тебе вглиб закладу.
ШКОЛА БЕКМАННА
-Бувай. -Бувайте.
Мамо, не йди зі мною.
-Що? -Я вже не маленька.
Я в садочку. Ти не мусиш зі мною йти.
Так, але я люблю заходити в твій клас...
Залишись.
Усе.
Забув пляшку з водою.
Так!
Не шкідливіше за пакет соку.
Ти бачила, що сталося?
Мейв більше не хоче, щоб я заводила її в клас.
Ти довго її водила.
Але це так раптово.
Я 13 років працюю мамою повний день,
а тепер вони не хочуть, щоб їх бачили зі мною на подвір'ї.
А я хочу.
Я думала, мені полегшає,
коли Мейв нарешті піде в садочок.
З'явиться час на себе.
Піду в душ. Приготую салат.
Про салат ти не думала.
А тепер усі наче дивляться на мене і питають:
«І як ти тепер житимеш?»
Ні-ні. На нас ніхто не дивиться. Ми невидимі.
Ми жінки середнього віку. Дивись.
Хлопці, привіт, доброго ранку. Як ваші...
-Ну от. -Це криза середнього віку.
Так жінка переживає кризу середнього віку.
Знаєш, що тобі можна робити?
-Будь ласка, не кажи. -«Етсі».
-Я ж юристка. У мене диплом. -Вічно забуваю.
Пам'ятаєш, я розповідала про зустріч з давнім другом?
Він спитав, ким я працюю, а я показала йому фото дітей.
-Жорстоко. -Скажи?
Він насилу від мене відкараскався. І я його розумію.
Він весь такий хіпстер, бровар, модний хлопець,
а я така...
Він влаштовує вечірку в барі в Районі мистецтв.
То ходімо!
Що? Ні. Це не для таких, як ми.
Може, я з кимось познайомлюся. В мене так давно ні з ким не було.
А там ти когось зустрінеш.
Питання тільки, кого? Це паб у центрі.
-Шаю Лабафа. -Знову? І досі Шая Лабаф?
Ну вибач. Просто мені такі подобаються: невисокі, злі, шалені.
І ти знаєш, що він добре трахає.
Ти знаєш, що так і є.
Та ну. Ходімо на вечірку. Кому яке діло?
Може, це востаннє перед смертю.
-І не посперечаєшся. -Ні.
Бувайте.
-Хлопці, бувайте! -Чао.
-До зустрічі після уроків. -Бувай.
-Обчистимо їм кишені? Я тут. -Так! З радістю.
-Так. І я тут. -Мене не видно?
-Ти не бачиш? І цього не бачиш? -Я тут. Не видно?
Як я, нормально?
Я наче пристаркувата кішка. Хоча це леопард.
-Я схожа на розлучену й безнадійну? -Ні, все чудово.
Охрініти! Тут усі – однолітки Френсіс.
Господи. Пацан у футболці – без штанів? Тепер так модно?
Не питай. Я знаю не більше, ніж ти.
От що я скажу.
Нехай ми й не молоді,
але такого життєвого досвіду, як у нас, не має жодна з цих сучок.
О, так. Наприклад... як сповивати немовля.
-Еге ж. Так. -Скажи?
Я тобі так скажу. Нам більше дають у кредит, ніж присутнім.
-Більший кредит! -Кредит!
-Більший кредит, більший кредит -Більший кредит, більший кредит
Більший кредит...
Вибачте, що існуємо.
Таке враження, що це безглуздо. Не знаю.
Може, підемо?
В інший заклад,
-вип'ємо винця... -Добре. Авжеж.
-Салют! -Привіт!
Боже. Він мене помітив. Привіт!
Я не хочу тут бути. Не хочу.
-Привіт! -Привіт! Ти прийшла.
-Так. Поздоровляю. -Радий бачити.
-Дуже дякую. Здрастуйте. -Прошу. Це Кейті.
-Привіт. -Кейті. Вілл. Енді.
-Вітаю. -Кейті.
-Сильвіє. -Щиро поздоровляю.
-Це таке досягнення. -Дуже кльово. Супермодно.
-Дякую. Дякую. -Так.
Без твоєї підтримки Вілл би не впорався.
-Ясно. Добре. -Я візьму нам щось випити.
Добре. Я не відмовлюся, бо це ж ти запросила.
Я проведу до стійки.
-Дякую. Дякую. -Так.
Це неймовірно.
-Вам усе прекрасно вдалося. -Так. Тут чудово.
-Є ідея наступного підприємства. -Яка?
Так. Винний паб.
Винний паб? Так. Заклад, де подають вино і страви?
-Так. -Це ресторан.
-Але їх замало, так? -Просто ідея.
Я могла б сидіти на стільці з келихом вина на цьому самому місці.
-Цілком. -Тому...
Вибач, що перебиваю розповідь.
Жінка з «LA Times» біля акваріума. Поговориш?
Так, авжеж.
-Я скоро повернуся. -Чудово.
Тут так гарно! Я знаю, ви вклали багато зусиль і...
Я не знаю, що ти там думаєш, але розлучення ще свіже, розумієш?
Обережно з моїм другом.
Ти так само її пісочив, як і я,
а винна чомусь я. Це несправедливо. Це сексизм.
Не вдавай Сьюзен Ентоні.
Лише тому, що на тобі – білий костюм, як у Гілларі Клінтон.
-Ого. -Слухай, не я придумую правила.
Але я їх виконую.
Я не розумію, про що ти.
-Нісенітниці... -Усе ти розумієш.
-Так. -Не розумію.
Вибач. Танець.
Вибач. Я незграба. Вітання.
-Дякую. -Це тобі.
-О! -Отже, я познайомилася в барі.
Що? Розказуй усе.
Я не розчула всього, що він сказав.
-Ані слова, бо тут так гучно. -Так. Дуже гучно.
А ще я його не роздивилася.
Я без окулярів.
-Але гуляти прикольно! Так. -Дуже мило.
Я думаю, нам треба... Можемо йти звідси.
-Не рви душу. -Добре.
Я страшенно втомилася.
Ох і облом.
-А чого ти чекала? -Я не знаю.
Дивно мати близького друга,
і зненацька ви з ним – чужі люди.
Твоя дружба з Віллом не призначена для цього етапу життя.
У мене багато друзів-чоловіків. Тобто було багато.
-Раніше. -Так, у мене теж.
Мого найкращого друга в коледжі звали Орен.
-Ви ще спілкуєтеся? -Так.
Щовечора висимо на телефоні.
-Ну от. -Що?
Звісно, ні! Як думаєш, що сталося?
-Що? -Ні! Я не балакаю з ним щовечора.
Ти що?
Ми понапивалися, переспали і більше не розмовляли.
Ваша з Віллом проблема яйця виїденого не варта.
Він з твого минулого.
-Як джинси-варенки. -Вони знов у моді.
-Ні. Та ну. -Так. Френсіс казала. Вернулися.
Чорт забирай.
Якого ч... Я ж їх щойно віддала.
-Ша. -Як ти смієш?
У тебе з головою все нормально?
О, ні. Боже. Це Одрі. Його колишня.
Привела бахура в мій бар? У якому світі це норма?
-Це колишня дружина? -Так.
Штучка.
-Господи. -Вона розкішна.
Просто розкішна.
У тебе є все! Усе на світі!
А в мене – один куток! Цей бар!
А ти приводиш довбаного нацика в мій бар?
-Забери цього виродка. -Взагалі-то я з Норвегії,
де альянс соціал-демократів контролює парламент багато...
Не вдавай, що твоя сім'я любить євреїв.
Як ти посміла?
Я знаю, ви звикли до вторгнень на чужі території,
але це мій бар!
Мій заклад! Отримав після розлучення!
Цей бар не твій, а мого брата.
Він твій зведений брат.
Чого ти на цьому зациклився? Це химерно.
Химерно – це ваша з ним близькість.
Я так вважаю!
Твій зведений брат – не єдиний власник бару.
Мені належить 24,5% цього довбаного закладу!
А тимчасом
ти приводиш сюди оператора Лені Ріфеншталь.
О, ні, Вілл. От лихо. Його понесло. Це жах.
Це так прикольно.
-Які в неї туфлі. -Боже. А топ!
Добре, дарма я його привела, це помилка, але й ти охолонь.
-Та ти що? Я не охолону. -Збав оберти.
Тут я можу казитися, скільки влізе. Та я ще накину 20 обертів!
Отак і зроблю.
-Лізь назад у бункер. -Ходімо.
Ауфвідерзейн.
Це абсолютно непрофесійно.
Ясний хрін! Думаєш, я радий?
-Абсолютно. -Я знаю!
Це... Я м... Я не можу... Мені треба лишитися.
Ні, не треба.
Та подумаєш. Він такий сумний.
Хоча мені байдуже.
Побачимося завтра вранці,
-о 8:15. -Добре.
-Боже милий. Уже 22:15. -Гаразд.
Тому я і йду додому.
Усе.
-Дружок. -Так.
Ти в порядку?
Ні. Мені треба піти звідси. Хочеш випити деінде?
-Так, аякже. -Добре.
Я думала, ви розійшлися друзями.
А це було якось недружньо.
Розкажеш, що сталося? Чому все скінчилося і...
Вона просто почала, ну,
вважати, що я недостатньо амбітний і несерйозна людина.
А ще забагато п'ю.
-Хоча це буквально твоя робота. -Буквально моя робота.
Я й зараз працюю. З ніг валюся. Понаднормово, так?
Але...
А тоді вона піднялася, як артдилерка,
а на мене стала дивитися як на лузера-довбограя.
Тому я вчинив як зріла, відповідальна особа
і переспав з першою-ліпшою.
-То ти в цій історії реально герой. -Я думаю, я красунчик, скажи?
Призове місце.
-Ага, досягнення. -Точно.
Ну, тут багато гарних дівчат, так?
Може, тобі треба когось іншого.
Навряд... Ні, цього не треба.
Я не маю на увазі партнерку для життя, просто людину для спільних розваг.
Я можу знову підшаманити.
Струшу порох з крилець, побуду твоїм Купідончиком.
Не треба. Ти п'яна? Скільки ти випила?
Два пива, тому так, п'яна.
Це не бар для знайомств. Це травма-бар.
Куди ти пішла?
Привіт, дівчатка.
У нього багато татух. Я бачу, у вас теж є трохи.
-Так. Є. -А що значить оця?
Пам'ять про бойфренда, якого вбили рік тому.
А можна спитаю, як це сталося? Я не знаю нікого, хто...
Та зарізали його.
Дякую. Приємно було познайомитися.
-Рада знайомству. -Давай сюди.
Будьмо. Бувай.
-Вибач. -Боже.
Вона дуже мила, але в неї важке минуле.
Думаєш? Принаймні я знаю, що як помру,
шльондри мене вшанують тавром.
Я не можу ні з ким зустрічатися.
Це принизливо. Мені 40 років.
Я... Від самої думки мене... накриває напад паніки.
Поглянь. Дивися на нього. Глянь, який красунчик.
Пам'ятаєш його? Це був король усіх пілоток!
Так більше не говорять.
Вибач, це був імператор усіх пілоток.
Президент міста Піхва. Місто П, татко з П-міста.
-А без жартів... -Ти що.
...диви, який я молодий і мужній.
А прикид у мене такий стильний, наче його унікально довершує
цей неймовірний золотий кулон з символом «Хай».
-Боже. Почалося. -Мій прекрасний «Хай».
То була найкраща річ у моєму житті.
А тепер... Згадую і думаю, що життя покотилося під укіс
у ту мить, коли я викинув кулон «Хай».
Я не проситиму вибачення за те, що позбулася тієї штуки.
Чоловіки не носять кулонів.
Це було потворно.
-Мелу Ґібсону про це скажи. -Отож.
Буквально сама скажи, бо він з євреями не розмовляє.
-Так. Усе. Ходімо. -Куди ми?
Я куплю тобі новий кулон «Хай».
-Кулон «Хай»? -Кулон «Хай».
Не знаю, чи є на районі цілодобові крамниці юдаїки,
-але знайдемо. -Ходімо, Мел.
Дякую. Приємно було.
ЛОМБАРД
Прийшли.
-Здрастуйте. -Привіт. Просимо впустити.
-Так. -Прошу.
-Вітаю. -Вітаю.
-Ви шукаєте гітару? -Ні.
Бо ця належала Мікові Джаґґеру.
Що? Скільки вона коштує?
Тисячу.
Наче вигідна ціна за гітару Міка Джаґґера.
Можна купити й перепродати дорожче.
-Це не гітара Міка Джаґґера. -Просто кажу.
-Це, може, гітара Ріка Джаґґера. -Є один зацікавлений покупець.
Нам не треба.
Ти що робиш?
Он, глянь. Хочу це.
Пса?
Ні. Букву «W», що звисає з ошийника. «W».
Вілл. Я Вілл. Це означає моє ім'я.
Це стерлінгове срібло. П'ятдесят баксів.
-Ого. -П'ятдесят.
-Стерлінгове. Справді? -Нормально. Стерлінгове срібло. За 50.
Добре.
Давай. Ти ба!
-Добре. Продано. -Сер, діло буде.
Дякую.
А тепер знімайте.
-Що, вибачте? -Я з Рестлера знімати не буду.
Так, ясно. Дякую, сер. Поверніть, будь ласка, гроші.
ПОВЕРНЕННЯ НЕМАЄ
Та ну. Ви ж тільки-но взяли в мене гроші.
Йо.
-Зараз зробимо. -Я не можу красти... я не можу...
Я заміжня жінка. У мене троє дітей.
Я не можу лізти в пащу доберману.
-Чого ти сьогодні прийшла? -Тебе побачити, поспілкуватися.
Ні. Ні, ні. Ти не тому прийшла. Ти хотіла порозважатися.
-І це теж. -То розважаймося.
-До діла. -Добре.
Діти зацінять маму без вуха.
Будь ла... Ні, ні. Ти що.
Ти заспокоюєш звіра, а я підходжу.
-Як? Що я... -Просто... я не знаю.
Червоні плямки в діточок В кишені повно квіточок...
Я наче у фільмі жахів.
- ...хустинка... -Не заспокоює.
Зроби щось інше.
Привіт, дорогесенька. Я за це заплатив.
Сидіти. Дякую.
Добре. Отак. Чудово.
Тікай!
Усе.
-Ідіть! -Так, іди, йди.
-Так! Шкурка вичинки варта! -Боже. Так! Ми здобули! Так!
-Боже. -Так!
-Хочеш желейку з травою? -Так! О, так, хочу.
-Ходімо. -Дякую.
-Дуже непогана картопля фрі, правда? -Смачно.
Смакота.
Я й забув, яка ти під кайфом.
Я не дуже під кайфом.
Не дуже.
То як воно там, у здоровому шлюбі? Прикольно?
-Добре. -Добре?
Чарлі завжди був ідеальний.
Він чудовий. І стає тільки щасливіший.
Він стає щасливіший.
-Кошмар. -Це типу,
-його зірковий час, розумієш? -Зірковий.
-Йому в кайф бути дорослим. -Кайфує від дорослості.
-Дуже чудовий тато. -Він чудовий тато.
От зараз я взагалі не вкурив.
У нього це так легко виходить, і...
Знаєш, я поряд з ним якась розтелепа.
Ти? Ти порівняно з ним розтелепа?
Ти?
Неможливо.
Людина, яка так заправила серветку, не може бути розтелепою.
Ти вжила превентивних заходів.
А як ваші... стосунки?
Із сексом у нас є одна...
Ну от. Будь ласка.
Що там? Хороший секс? Поганий? Мало сексу?
Ні. Просто трохи затяжний.
Затяжний секс.
-А затяжний – це скільки? -Пів години.
-Пів години? -Так, пів години.
Це ж як «Американська сімейка» з рекламою.
Якби мені так, я влаштував би парад.
Це задовго.
Задовго. Це справді задовго. Тут... Точно. Хай закругляється.
-Що це таке? -Закругляйся.
Є... один секретик.
Якось з одною жінкою дійшло до сексу.
Я був п'янючий, тому не... не міг кінчити.
І вона взяла і якось так гупнула мене кулаком у спину,
у поперек, десь під нирками.
Не знаю, чому, але в тілі наче перемкнувся рубильник сперми,
і я моментально кінчив.
-Що? -Так.
-Це... Покажи. Де та кнопка? -Спермокнопка?
Десь отут. Здається.
-У цьому районі. -Добре.
Ну, я не... не хочу ексцесів.
-Не бійся. Це огидно. -Плювати.
-Це урок медицини. -Я не хочу...
Не переоцінюй себе. Давай.
Бий по спермокнопці.
Добре, зараз. Так.
Молодчина.
Тільки це була кнопка пердячки, а не сперми.
-Пердячки? -О, так.
Вони поряд, тому обережніше.
А тепер що робимо?
Ходімо на корейські шашлики.
Ні. О, ні, ні. Я вже додому.
Що? Та ну. Я думав, ти мене підтримаєш.
-Так. Я тебе підтримую. Так. -Депресняк. Ти мені потрібна. Не йди.
Але в мене на завтра стільки справ, і всі починаються зрання.
Ненадійний друг.
-Ненадійний? -Ага.
Я тебе набрала, щойно почула.
Стій, що?
Я почула про вас з Одрі і вийшла на зв'язок.
-Ненадійний – це не про мене. -Ось чому ти подзвонила?
Я хотіла попросити вибачення, і попросила.
Дзвінок жалості? Ти знала? Знала, що ми розлучилися?
А якщо й так, то що в цьому такого?
Я... Ти мій друг, я почула новину.
І подзвонила, бо переживала за тебе.
Ясно.
Поговоримо відверто? Готова?
Ми дружили, але ти перекреслила дружбу,
бо незлюбила мою майбутню жінку.
А почула, що ми розлучаємося,
і повернулася, щоб тріумфувати.
Моя позиція незмінна.
Вона тобі не підходила. І дивися, що вийшло.
Я просто... Я закохався
і хотів твоєї підтримки. Більш нічого.
Я була щира, бо я люблю тебе.
А ти й чути не хотів, тому позбувся мене.
Я не... Позбувся, бо важко дружити з людиною,
яка ненавидить твою жінку.
Хіба не щирості очікуєш від найближчих друзів?
-Ні! Якщо вона неприємна. -Енді теж не любив Одрі,
але на нього ти образу не затаїв. Цікаво, чому?
З чоловіками не так, як з жінками.
-Чоловіки, вони... Він... -Ой, задрав.
-Вони делікатніші. -Брехня. Це...
Нісенітниці. Чортова брехня, ще й образлива.
Правда ображає.Чоловіки делікатніші.
-Безглуздя. -Що тут скажеш?
Мужики делікатні. Знаєш, хто починає війни? Мужики.
По-твоєму, Джордж Буш був делікатний, коли вторгся в Ірак?
Про Марію, королеву Шотландії, чула?
Скажи щось про Марію, королеву Шотландії.
Кривава Мері. Так її звали.
Не за делікатність, авжеж.
Маргарет Тетчер, козлиха ще та була.
А та Кара Делевінь взагалі психічна.
-Ясно? -Добре, бувай.
-Бувай. Гарного вечора. -Так.
-Будь собою. -Гаразд.
До речі, оця фігня застаріла 20 років тому.
Як і ця дружба.
Дотепно.
-Бувай. Пішла ти. -Ага. Йди в сраку.
Добрий вечір, сер. Дуже вам дякую.
І що тепер робити?
-Привіт. -Привіт, милий.
Як пройшло?
Та сама стара хрінь. Багато драми.
Ти пахнеш картоплею фрі.
Так, ми ходили в «Денніз».
Я скучив.
І я за тобою скучила.
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
О, так.
Давай сьогодні не поспішати.
Це що таке було?
Ой, вибач. Вибач, мені руку зсудомило. Пробач.
Боже, ну в тебе й удар, чемпіонко.
Вибач, я...
Усе добре?
Ні, здається, поїзд пішов.
-Так. Я розумію. -Добре.
Добре.
-Вибач. -Нічого.
-Ще буде нагода. -От і добре.
Добраніч.
Удар у спину не допоміг, козел.
-Ти спробувала? -Звісно.
Я це вигадав.
-Брехло. -Так.
Ти за це заплатиш. Ще й як заплатиш.
Жду не діждуся.
А що ти робиш?
Купую наклейки «Garbage Pail Kids» на «eBay».
Є щось хороше?
Уполював ідеальну «Adam Head».
Жарт. Плювати.
А ти що? Купуєш п'яту пару джинсів з високою посадкою?
Іди нахер. А як ти знав?
Затусимо ще раз?
Авжеж. Через п'ять років?
Добре. Але не у вівторок, бо твоя мама приїжджає.
Дякую за великі літери її імені. Шанобливо.
Вона в тебе домінатрикс, тому вимагає поваги.
Не вгадав. Мама ходить лише до качок і церкви.
Це чудово.
Так і є.
Переклад субтитрів: Олена Любенко