- Štai, prašau. - Gerai. Šeimos filmų vakaras.
- Taip. - Ką žiūrėsim?
- Turime draugiškai susitarti. - Aš noriu žiūrėti „Emodži filmą“.
- Gerai. - Liaukis. Matei jį tūkstantį kartų.
Tikrai, mažute, nenorėčiau dar kartą jo žiūrėti.
Bet aš labai noriu.
Gal žiūrim „Išvirkščią pasaulį“?
- Labai mielas. Tik ne man. - Gerai.
- Jums turėtų patikt. - Tu tik nori darkart jį žiūrėt.
Ir visada susigraudini.
„Emodži filmą“!
- Gal „Džoną Viką“? - Ką?
- Tik ne „Džoną Viką“, Saimonai. - Ne. Mes nežiūrėsim...
- Kaip tu... Ne. - Ką? Ne.
Pažiūrėsiu, gal rasiu ką nors naujo.
Puiki mintis.
- Gerai. - „Emodži filmą“!
Nieko sau.
Kas?
- Vilas išsiskyrė. - Kas tas Vilas?
- Vilas išsiskyrė? - Taip. Odrė pranešė instagrame.
- Kas tas Vilas? - Pala, tu nežinojai?
- Ne. Nesikalbėjau su juo šimtą metų. - Kas tas Vilas?
Jis senas mano draugas, branguti.
Kažkada Vilas buvo geriausias mamos draugas.
- Tipo, buvusysis? - Ne. Paprasčiausiai draugas.
Su privilegijomis?
- Ne. Ką? Be jokių privilegijų. - Be privilegijų.
Taip. Beje, per mūsų vestuves Vilas buvo mamos liudininku.
Tai kokį filmą pagaliau žiūrėsim?
- „Emodži filmą“. - Aš negaliu. Aš...
Negaliu dar kartą jo žiūrėti. Paprasčiausiai negaliu.
- Brangusis, kodėl taip nenori? - Jis apie spaudos ženklus.
- Tada „Heloviną“. - Ne.
- Tai kas? - Kalbančius spaudos ženklus.
- Kakų ženkliukas! - Tai nesąmonė.
Šitiek mažai laiko praleidžiam kartu.
- Kakų ženkliukas! - Kas už „Damerį“?
- Aš... - „Damerį“?
O ką? Pažiūrėkim „Damerį“.
- „Damerį“? Gerai. - Taip.
Žinau, ką daryti.
Kakų ženkliukas.
- Paskambink Vilui. - Abejoju, ar jis to norėtų.
Tu perdedi. Jis tikrai norėtų, kad jam paskambintum.
Nežinau. Mes šimtą metų nesikalbėjom.
Mes išsiskyrėme bloguoju. Jo žmona manęs nekentė.
- O tu nekentei jos. - Viskas ne taip paprasta.
Pasakiau jam, kad, mano manymu, Odrė jam netinka,
o jis vis viena ją vedė.
Panašu, kad pagaliau jis susiprotėjo.
Gaila, kad dėl to netekau draugo.
Tai imk ir paskambink.
- Keistai atrodys. - Kodėl?
Nežinau.
Mūsų metų vyrai nedraugauja su moterimis.
- Tu neteisi. - Pats pagalvok.
Mes draugaujame poromis,
tu kalbiesi su vyrais, aš - su moterimis.
Taip, gal tu ir teisi.
Nuo kada vyrai ir moterys nustoja bendrauti?
- Kai sukuria šeimą? Susilaukia vaikų? - Na, judu su Vilu draugavot iki tol.
Taip. Vargšelis Vilas. Jis turbūt labai vienišas.
Paskambink jam. Pasielgsi draugiškai.
- Labas. O Dieve. - Labas. Ką aš matau.
- Kaip sekas? - Puikiai. Kaip tau?
- Puikiai atrodai. Tai... - Taip. Jaučiuosi puikiai.
- Gražūs marškinėliai. Taip. - Taip, ačiū.
Tu panašus į dešimto dešimtmečio apdriskusį klouną.
Dievulėliau. Kaip alaus verslas?
Puikiai, taip.
Tiesą sakant, dabar verdu alų nuosavame bare.
- Tikrai? Sveikinu. - Ačiū.
- Taip. - Smagu girdėti.
Šį savaitgalį rengiame bare vakarėlį.
- Aišku. - Taip. Jei turėsi laiko...
Jei šį savaitgalį turėsi laiko, užsuk į barą.
- Mielai. Taip. - Gerai, atsiųsiu informaciją.
Vis dar advokatauji?
Čarlis neseniai tapo partneriu, ir aš jam padedu.
Nieko sau.
Tai tu tebedirbi su Čarliu vienoje kontoroje?
Darbo netrūksta. Viskas gerai.
Jūs su Čarliu dirbate vienoje advokatų kontoroje?
Aš dirbu be atlyginimo.
Visuomeniniais pagrindais.
Šiuo metu aš nedirbu.
Suprantu. Šiuo metu esi bedarbė.
Tebeturi šeimą?
Taip. Parodyti nuotrauką?
Žinoma.
Štai ir jie.
Geras.
Graži šeimynėlė.
Klausyk, aš norėjau atsiprašyti dėl to, ką sakiau apie tavo žmoną.
Ypač dėl to, kad sakiau tau jos nevesti.
Gailiuosi savo žodžių.
Na...
Kas?
Nieko.
- Tikrai? Tau viskas gerai? - Nieko. Tik norėjau pasakyti.
Taip, gerai, ne.
- Gerai. Ačiū, kad pasakei. - Taip.
Na, dabar ji - mano buvusi žmona, tad...
- Ne! Kada tai nutiko? - Taip.
Prieš kelis mėnesius. Taip.
- Ne. - Taip.
Kodėl? Kas tarp judviejų nutiko?
Nieko. Bendru sutarimu. Labai draugišku ir bendru sutarimu.
- Aišku. - Likome draugais. Kartu leidžiam laiką.
- Labai brandu iš jūsų pusės. - Taip, labai draugiška.
Taip, na, žinai, sąmoningos skyrybos ir kitos nesąmonės.
Na, skyrybos - skaudus dalykas.
Nenoriu apie tai kalbėti.
- Na, buvo smagu. - Buvo labai malonu pasimatyti.
Taip. Smagu. Labai malonu.
Ką gi.
- Gerai. - Taip. Jei savaitgalį turėsi laiko,
- ateik į vakarėlį. - Būtinai.
- Atsiųsiu informaciją. - Taip, gerai.
- Taip. Gerai. - Pasikviesiu auklę. Gerai.
LAIMĖS ALUS
Bandau suvirškinti.
- Taip. - Jūs nebendravot penkerius metus,
- ir dabar ji ateis į vakarėlį? - Taip.
Kažkaip keista.
- Kas čia keisto? - Na, jai niekada nepatiko Odrė.
Dabar, kai Odrė dingo iš akiračio, pasirodo ji.
Todėl ir sakau, kad keista.
Nemanau, kad tai kažkaip susiję su jos neapykanta Odrei.
Ji pakvietė mane kavos, nieko nežinodama apie mūsų skyrybas.
Minutėlę. Kas ta poniutė, kuri taip nekenčia mano sesers?
Mano draugė. Be to, mano buvusi žmona Odrė tau - ne sesuo.
Ji netikra tavo sesuo.
Kiek žinau, jūsų tėvai vedė, kai jau buvot
beveik baigę vidurinę, todėl gana keista, kad esat tokie artimi.
Be to, tavęs čia neturėtų būti.
Mes vadovaujam barui. O tu esi investuotojas.
Gali sėdėt namie ir rūpintis investicijomis, aišku?
- Klausyk, suprantu, kas čia vyksta. - Kas?
- Vyrų ir moterų draugystė neegzistuoja. - Nesąmonė.
Filmas „Kai Haris sutiko Salę“ aiškiai įrodo,
kad vyrų ir moterų draugystė egzistuoja.
Ne, Vilai. Netikęs pavyzdys. Haris veda Salę.
- Jie dulkinasi. Jie - ne draugai. - Faktas.
Tas filmas turėtų vadintis „Kai Haris išdulkino Salę“.
Galima draugauti tik su negražia moterim. Faktas kaip blynas.
Netiesa.
- Ne tai norėjau pasakyti. Aš to nesakiau. - Ne. Žmonės, aš sutinku su Vilu.
Nes mano geriausia draugė yra mano teta, o grožio jai tikrai netrūksta.
- Tau gerai. - Matai?
Mačiau tavo tetą, ji tikrai graži. Faktas.
- Nenormalu. - Taip, keista. Nesvarbu.
Tai manai, kad ji ateis, ar ką?
Ne. Labai abejoju. Ji gyvena Kalver Sityje.
Turi tris ar devynis vaikus.
Tiksliai neprisimenu,
bet jai būtų sunku rasti laiko čia atvykti.
Pakviečiau ją tik iš mandagumo.
Iš jos figūros to nepasakyčiau. Neblogai išsilaikė.
Nemanau, kad iš figūros galima nuspėti
apie vaikų skaičių.
Pavyzdžiui, termitų motinėlė.
Pažiūrėjęs į ją nepasakytum, kad ji atsivedė tūkstančius jauniklių.
Manau, tau nederėtų bendrauti su klientais, Omarai.
BEKMANO MOKYKLA
Ate.
Mamyt, nelydėk manęs į klasę.
- Ką? - Aš jau nebe mažas vaikas.
Aš jau einu į mokyklėlę. Nereikia manęs lydėt iki pat durų.
Žinau, bet man malonu palydėt tave iki klasės...
Nereikia.
Ką gi.
Palikau namie vandenį.
Jėga!
Tiek pat cukraus, kaip ir sultyse.
Matei, kas buvo?
Meivė pareiškė, jog nebenori, kad lydėčiau ją į klasę.
Visi geri dalykai kažkada baigiasi.
Kažkaip netikėtai.
Pastaruosius 13 metų sėdėjau namie ir auginau vaikus,
o dabar nė vienas jų nebenori, kad rodyčiausi su jais mokyklos kieme.
Aš noriu.
Taip, maniau, man palengvės,
kai Meivė pradėjo eiti į mokyklėlę, supranti?
Turėsiu laiko sau.
Palįsti po dušu. Paruošti salotas.
Nenorėjai tu jokių salotų.
Dabar man atrodo, kad visi žiūri į mane ir galvoja:
„Kaip ruošiesi gyventi toliau?“
Ne. Į mus niekas nežiūri. Mes - nematomos.
Mes - vidutinio amžiaus moterys. Žiūrėk.
Sveiki. Labas rytas, vyručiai. Kaip...
- Ne. - Vidurio amžiaus krizė.
Štai kaip moterys jaučiasi per vidurio amžiaus krizę.
Žinai, kuo tau reikėtų užsiimti?
- Nepradėk. - „Etsy“.
- Aš dirbau advokate. Esu baigusi teisę. - Visą laiką apie tai pamirštu.
Pameni, sakiau, kad einu susitikti su savo senu draugu?
Jis paklausė, kuo užsiimu, o aš jam parodžiau vaikų nuotrauką.
- Žiauru. - Ar ne?
Jis norėjo kuo greičiau nuo manęs pabėgti. Negaliu jo dėl to kaltinti.
Žinai, jis toks hipsteris, turi alaus barą, toks madingas bičas,
o aš kaip kokia...
Jis rengia vakarėlį savo bare Menų rajone.
Nueikim!
Ką? Ne. Jis ne tokiems žmonėms, kaip mes.
Gal su kuo nors susipažinsiu. Šitaip ilgai neturėjau vyro.
Kaip tik ta vieta, kur ieškoti pažinčių.
Ką galima sutikti alaus bare miesto centre?
- Šają Labufą. - Ir vėl? Šaja Labufas?
Atsiprašau. Man tiesiog patinka nedidelio ūgio blogiukai.
Juk žinai, kad jis gerai dulkinasi.
Ne, žinai.
Nagi. Einam į vakarėlį. Kas čia tokio?
Tai gali būti paskutinis vakarėlis mūsų gyvenime.
- Negalėčiau dėl to ginčytis. - Ne.
Viso.
- O Dieve. Viso, vyručiai! - Viso.
- Pasimatysim po pamokų. - Viso.
- Velniop juos. Aš čia. - Taip! Velniop.
- Taip. Aš čia. - Matai mane?
- Nematai? - Aš čia. Nematai?
Kaip atrodau?
Apsirengiau kaip jauniklių medžiotoja. Čia leopardinis raštas.
- Neatrodau išsiskyrusi ir neviltyje? - Ne, atrodai puikiai.
Eina sau! Visi lankytojai - Francesos amžiaus.
O Dieve. Tas bičas - tik su marškinėliais, be kelnių? Dabar taip madinga?
Manęs neklausk. Žinau tiek pat, kiek ir tu.
Pasakysiu tau štai ką.
Gal mudvi ir nejaunos,
bet turim gyvenimiškos patirties, apie kurią jie gali tik pasapnuoti.
Taip. Pavyzdžiui, kaip vystyti naujagimius.
- Taip. - Ar ne?
O aš tau pasakysiu štai ką. Niekas iš čia nėra turtingesnis už mus.
- Mes turtingesnės! - Turtingesnės!
Turtingesnės, turtingesnės
Turtingesnės...
Atsiprašau, kad egzistuojam.
Tiesiog... Kažkaip nesmagiai čia jaučiuosi. Nežinau.
Gal einam iš čia?
Einam kur nors kitur,
- išgersim vyno... - Gerai, taip. Žinoma.
- Sveikutė! - Labas!
O Dieve. Jis mane pastebėjo. Labas!
Man čia nepatinka.
- Labas. Sveikas! - Sveikutė! Ištrūkai iš namų.
- Taip. Sveikinu. - Malonu tave matyti.
- Labai ačiū. Taip. Labas. - Taip, nėr už ką. Čia Keitė.
- Labas. - Keite, Vilas. Endis.
- Labas. - Keitė.
- Silvija. - Sveikas, žmogau. Sveikinu, vyručiai.
- Didžiulis pasiekimas. - Labai gražu. Labai madinga.
- Ačiū. - Taip.
Be tavo pagalbos, Silvija, Vilas nebūtų to padaręs.
- Gerai. Puiku. - Atnešiu ko nors išgerti.
Gerai. Klausyk, aš neatsisakysiu, nes tu mane čia pakvietei.
Aš tave palydėsiu prie baro.
- Ačiū. - Taip.
Neįtikėtina.
- Tau iš tikrųjų pavyko. - Mums pavyko. Taip, jėga.
- Turiu pasiūlymą tavo kitai avantiūrai. - Tikrai? Kokį?
Taip. Vyninė.
Vyninė? Taip. Vieta, kur tiekiamas vynas ir maistas?
- Taip. - Ji vadinama restoranu.
- Taip, tau jų dar trūksta? - Tik sakau.
Čia, šioje vietoje, galėčiau sėdėti... ir gerti taurę vyno.
- Taip, tu teisi. - Taigi...
Atsiprašau, kad pertraukiu.
Ponia iš „LA Times“ yra prie talpų, jei norėtum su ja pasikalbėti.
Taip, žinoma.
- Tuojau grįšiu. - Taip, gerai.
Jūs šaunuoliai! Žinau, kad teko įdėti nemažai darbo...
Nežinau, ką tu galvoji, kad žinai, bet jis dar neatsigavo po skyrybų, aišku?
Tad elkis su juo gražiai.
Tu ant jos pylei tiek pat šūdo, kiek ir aš,
bet kalta likau aš. Taip nesąžininga. Tai - seksizmas.
Tik nepradėk man aiškinti apie moterų teises, aišku?
Tik todėl, kad apsirengusi kaip Hilari Klinton.
Klausyk, ne aš sugalvojau taisykles.
Aš tik jų laikausi.
Aš nesuprantu, apie ką tu.
- Kalbi kažkokius niekus... - Gerai žinai, apie ką aš.
- Žiūrėk man. - Ne, nežinau.
Atsiprašau. Prasilenkiam.
Atsiprašau. Keista. Sveikinu.
- Ačiū. - Prašau.
Prie baro susipažinau su vyruku.
Ką? Nagi, pasakok.
Na, negirdėjau nieko, ką jis sakė.
- Nė žodžio, nes čia labai triukšminga. - Taip. Labai triukšminga.
Ir nelabai jį įžiūrėjau.
Nes atėjau be akinių.
- Bet smagu pasižmonėti! Taip. - Labai smagu.
Gerai, klausyk, gal jau einam iš čia.
- Manęs įkalbinėti nereikia. - Gerai.
Taip, pavargau kaip šuo.
Be reikalo atėjom.
- Taip, nežinau. O ko tu tikėjaisi? - Nežinau.
Keista, kai kažkada buvę artimi žmonės
šitaip susvetimėja.
Tavo draugystė su Vilu netinka šiam gyvenimo etapui.
Turiu daugybę draugų vyrų. Turėjau, tiksliau.
- Tikrai. - Taip, aš irgi.
Mano geriausias koledžo laikų draugas, jis vardu Orenas.
- Kas nutiko? Jūs tebebendraujat? - Taip.
Kalbuosi su juo telefonu kiekvieną vakarą.
- Na, tau gerai. - Ką?
Aišku, kad ne! Kaip manai, kas mudviem nutiko?
- Kas? - Ne! Aš nesikalbu su juo kas vakarą.
Kas tau negerai?
Mes pasigėrėm, pasimylėjom ir po to daugiau niekada nesikalbėjom.
Tas tavo bendravimas su Vilu nieko gero neduos.
Jis yra iš tavo praeities.
- Kaip garinti džinsai. - Na, jie grįžo į madą.
- Ne. Liaukis. - Taip. Francesa sakė, kad grįžo į madą.
Po galais.
Kas per... Visai neseniai juos išmečiau.
- Nusiramink. - Kaip tu drįsti?
Ką čia sau sugalvojai, bliamba?
Ne. O Dieve. Ten Odrė. Jo buvusi žmona.
Atsivesti kavalierių į mano barą? Kas dar taip galėtų sugalvoti?
- Buvusi žmona? - Taip.
Ji įspūdinga.
- O Dieve. - Ji... Žiauriai graži.
Žiauriai graži.
Tu turi viską. Visą pasaulį.
Aš turiu tik vieną vietą! Štai šitą!
Ir tu atsivedi sumautą nacį į mano barą?
- Patrauk tą bičą man iš akių, bliamba. - Aš esu iš Norvegijos,
kur socialdemokratų aljansas nuo seno kontroliuoja parlamentą...
Tik neaiškink man, kad tavo šeima myli žydus.
Kaip tu drįsti, bliamba?
Žinau, kad esate įpratę užiminėti kitų žmonių teritorijas,
bet čia yra mano baras!
Mano vieta! Kuri atiteko man po skyrybų.
Tas baras ne tavo, jis mano brolio.
Jis tavo netikras brolis, bliamba.
Ko tu amžinai prie to kabiniesi? Man keista.
O man keista, kad jūs tokie artimi, jei atvirai.
Labai keista!
Beje, tavo netikras brolis - ne vienintelis šio baro savininkas.
Man priklauso 24,5 proc., bliamba!
O tu atsivedi čia
kažkokį neaiškų tipą, bliamba.
Ne, Vilai. Varge mano. Jis užsivedė. Košmaras.
O man patinka.
- Kokie gražūs bateliai. - Dieve mano. O palaidinė.
Gerai, be reikalo jį čia atsivedžiau, bet nusiramink jau.
- Manai? Aš nenusiraminsiu. - Nuleisk garą.
Aš čia galiu daryti, ką noriu. Ir tuojau pakelsiu garą!
Taip ir padarysiu.
- Teisingai. Varykit į savo bunkerį. - Eime.
Aufyderzein.
Labai neprofesionalu, žmogau.
Pats žinau, bliamba! Manai, man patiko?
- Labai neprofesionalu. - Pats žinau!
Aš negaliu... Aš pasiliksiu.
Ne, nereikia.
Ne, nieko tokio nepagalvok. Jis tiesiog... Atrodo toks liūdnas.
Ne, šiaip jau man tas pats.
Pasimatysim rytoj prie mokyklos
- 8.15 val. - Gerai.
- Jėzau. Jau 22.15 val. - Taip.
Todėl ir važiuoju namo.
Gerai.
- Sveikas, bičiuli. - Sveika.
Viskas gerai?
Ne. Noriu dingti iš čia. Gal einam kur nors išlenkti po taurelę?
- Taip, žinoma. - Gerai.
Maniau, kad išsiskyrėt draugiškai.
Tai neatrodė labai draugiškai.
Nenori pasakyt, kas tarp judviejų nutiko? Na, kodėl išsiskyrėt...
Supranti, ji ėmė galvoti,
kad nesu pakankamai ambicingas, nesu rimtas žmogus.
Ir sakė, kad per daug geriu.
- O tai yra tavo tiesioginis darbas. - Tiesioginis mano darbas.
Aš ir dabar dirbu. Ariu kaip jautis. Dirbu viršvalandžius, supranti?
Bet...
Tada jai ėmė labiau sektis prekiauti meno kūriniais,
ir aš jos akyse tapau sumautu nevykėliu.
Aš pasielgiau brandžiai ir atsakingai
ir griuvau į lovą su svetima moterim.
- Tu - šios istorijos didvyris. - Neblogai pasielgiau, ar ne?
Nepasišiukšlinau.
- Taip, neblogai tu čia. - Taip.
Na, čia nemažai gražių panų.
Gal tau reikėtų ką nors susirasti.
Nemanau, kad man to reikia.
Kalbu ne apie ilgalaikę partnerę, susirask draugę, kad būtų linksmiau.
Žinai, galėčiau tau padėti, kaip anksčiau.
Prisiminti senus laikus ir padėti tau pakabinti paną.
Nebūtina. Tu gal pasigėrei? Kiek šįvakar išgėrei?
Du buteliukus alaus. Pasigėriau, taip.
Čia tau ne pažinčių baras. Jame renkasi nelaimingi žmonės, girdi?
Kur tu eini?
Labas. Sveikutės, ponios.
Jis turi daug tatuiruočių. Matau, ir tu jų turi.
- Taip, turiu. - Ką šita reiškia?
Ji mano vaikino, kurį nužudė prieš metus, garbei.
Galiu paklausti, kas nutiko? Nepažįstu nieko, kas...
Na, jį nudūrė.
Gerai, ačiū. Buvo malonu.
- Buvo malonu. - Grįžk čia.
Į sveikatą. Viso.
- Atsiprašau. - Jėzau.
Ji visai nieko, bet, manau, dar neatsigavusi po tragedijos.
Manai? Jei su ja susidėčiau, man numirus
ji mane pagerbtų tatuiruote virš užpakalio.
Dabar man nereikia jokių panų.
Tai žema. Man 40 metų, girdi?
Vien mintis apie tai kelia man paniką, supranti?
Pažvelk. Pažvelk į tą vaikinuką. Pažvelk į tą širduką.
Pameni jį? Ką? Jis buvo pučių karalius!
Dabar taip niekas nebesako.
Atsiprašau, pučių imperatorius.
Pučių prezidentas. Pučių tėtušis.
- O jei rimtai... - Nagi.
...pažiūrėk, koks aš čia jaunas ir gražus.
O visą įvaizdį tobulai užbaigia
ši nuostabi auksinė grandinėlė su chai pakabuku.
- O Dieve. Prasideda. - Mano gražusis chai.
Tai buvo geriausias dalykas, kokį esu turėjęs gyvenime.
O dabar... Jei atvirai, dabar, kai pagalvoju, tai visas mano gyvenimas
ėmė ristis į nuokalnę nuo tada, kai netekau grandinėlės su chai pakabuku.
Nesiruošiu atsiprašinėti dėl to, kad ja atsikračiau.
Vyrai nenešioja auksinių grandinėlių.
Buvo bjauru žiūrėti.
- Pasakyk tai Melui Gibsonui. - Tiksliai.
Būtinai turi jam pasakyti, nes su žydais tai jis nesikalba.
- Gerai. Viskas. Einam iš čia. - Kur eisim?
Nupirksiu tau naują chai papuošalą.
- Chai papuošalą? - Chai papuošalą.
Abejoju, ar netoliese yra 24 val. per parą veikianti judaizmo parduotuvė,
- bet, tikiuosi, ką nors rasime. - Nagi, Melai. Judinkis.
Ačiū. Buvo malonu.
LOMBARDAS
Na štai, radome.
- Sveiki. Labas. - Sveiki. Prašome įleisti.
- Taip. - Prašau.
Sveiki.
- Ieškote gitaros? - Ne.
Nes šita priklausė Mikui Džageriui.
Ką? Kiek ji kainuoja?
Tūkstantį.
Galime padaryti neblogą biznį su Miko Džagerio gitara.
Nusipirkime ir parduokime ją brangiau.
- Tai ne Miko Džagerio gitara. - Tik pasiūliau.
- Ji turbūt Riko Džagerio. - Na, aš jau turiu pirkėją.
Ji mūsų nedomina.
Kurių galų?
Žiūrėk. Noriu šito.
Šuns?
Ne, ne šuns. Žiūrėk, antkaklis su V raide. V raidė.
Vilas. Aš - Vilas. Ji reiškia „Vilas“.
Jis - sidabrinis. Penkiasdešimt žalių.
Penkiasdešimt dolerių.
- Sidabrinis. Tikrai? - Puiku. Sidabrinis tik už 50 dol.
Gerai.
Nagi. Čia tai geras!
- Gerai. Parduota. - Puikus sandėris, pone.
Ačiū.
Pasiimkit patys.
- Nesupratau? - Aš prie to šuns nelįsiu.
Gerai, ką gi. Ačiū, pone. Grąžinkite man pinigus.
PINIGAI NEGRĄŽINAMI
Nagi, žmogau. Jūs ką tik paėmėt iš manęs pinigus.
- Mums pavyks. - Aš negaliu vogti... negaliu...
Esu ištekėjusi moteris. Turiu tris vaikus.
Nenoriu būti užpulta dobermano.
- Kodėl šįvakar ištrūkai iš namų? - Norėjau susitikt su tavim.
Ne. Ne todėl. Ištrūkai, kad pasilinksmintum.
- Tu teisus. - Tai kodėl nepasilinksminus?
- Nagi. Nesispyriok. - Gerai.
Tavo vaikams patiks, jei grįši namo be ausies.
Ne. Liaukis.
Tiesiog... Nuramink žvėrį, kol aš eisiu link jo.
- Kaip? Kaip... Ką man... - Tiesiog... Nežinau.
Mik, užmiki ramiai O sapne tau drugeliai skraidys...
Jaučiuosi kaip siaubo filme, bliamba.
- ...Ir sparneliais... - Taip nieko nebus.
Sugalvok ką nors kita.
Sveikutė, gražuole. Labukas. Aš už jį sumokėjau.
Ramiai. Ačiū.
Gerai.
Bėgam!
Gerai.
- Eikit jau! - Taip, einam.
- Taip! Buvo verta! - O Dieve. Taip! Mums pavyko! Taip!
- O Dieve. - Taip!
- Nori kanapių guminuko? - Taip! Taip, noriu.
- Eime. - Ačiū.
- Skanios bulvytės, ar ne? - Labai.
Labai skanios.
Buvau pamiršęs, kad taip elgiesi apsinešusi.
Nesu tiek apsinešusi.
Nesi tiek apsinešusi.
Ką reiškia gyventi normalioje šeimoje? Smagu?
- Gerai. - Gerai?
Čarlis - idealus vyras.
Jis - nuostabus. Jis darosi vis laimingesnis.
- Košmaras. - Na,
- dabar - geriausias jo laikas. - Geriausias jo laikas.
- Jam patinka būt suaugusiu vyru. - Patinka būt suaugusiu vyru.
Jis - geras tėtis.
Šito nesupratau.
Atrodo, kad jam viskas taip paprasta...
Žinai, šalia jo aš jaučiuosi nevykėle.
Tu? Šalia jo jautiesi nevykėle?
Tu?
Tai neįmanoma.
Tu prisidengei servetėle. Kokia tu nevykėlė?
Tu ėmeisi atsargos priemonių.
Kaip jūsų santykiai?
Yra vienas dalykas dėl sekso, kuris...
Aišku. Įdomu.
Kas? Geras seksas? Blogas seksas? Per mažai sekso?
Ne. Atima truputį per daug laiko.
Seksas atima per daug laiko.
- Apie kokį laiką mes kalbame? - Apie pusvalandį.
- Pusvalandį? - Taip, pusvalandį.
Tiek trunka „Modernios šeimos“ serija su reklamomis.
Jei aš išlaikyčiau pusvalandį, surengčiau ta proga paradą.
Per ilgai. Tikrai per ilgai. Taip... Tikrai. Paskubėk.
- Ką mes čia darom? - Paskubėk.
Atskleisiu tau paslaptį.
Kartą su viena ponia mes mylėjomės.
Buvau labai girtas, todėl negalėjau baigti.
Tada ji man trinktelėjo į nugarą,
maždaug ties juosmeniu, kur inkstai.
Nežinau, kas nutiko. Lyg būtų paspaustas orgazmo mygtukas,
ir baigiau tą pačią sekundę.
- Ką? - Taip.
- Parodyk. Kur tas mygtukas? - Orgazmo mygtukas?
Kažkur čia. Manau.
- Maždaug čia. - Aišku.
Na, aš nenoriu, kad kas nors nutiktų.
- Nesijaudink. Juokinga. - Man nusispjaut.
- Čia medicininė pamokėlė. - Aš nenoriu...
Per gerai apie save galvoji. Nagi.
Spausk mano orgazmo mygtuką.
Gerai, spaudžiu. Gerai.
Va taip.
Tik tu paspaudei ne orgazmo, o bezdalų mygtuką.
- Bezdalų mygtuką? - Taip.
Jie šalia vienas kito, tad būk atsargi.
Gerai. Ką darom toliau?
Gal varom į korėjiečių restoraną?
Ne. Važiuosiu namo.
Ką? Liaukis. Galvojau, kad nori mane palaikyti.
- Taip ir yra. Aš tave palaikau. Tikrai. - Man liūdna. Man tavęs reikia. Nagi.
Rytoj nuo pat ryto laukia krūva reikalų.
Nepatikima draugė.
- Nepatikima draugė? - Taip.
Paskambinau tau tą pačią minutę, kai sužinojau.
Pala, ką?
Kai tik sužinojau apie judu su Odre, iškart tau paskambinau.
- Nesu nepatikima draugė. - Pala, tai todėl man paskambinai?
Taip, na, supranti, paskambinau, kad atsiprašyčiau, ką ir padariau.
Paskambinai man iš gailesčio? Tu žinojai? Žinojai, kad mes išsiskyrėm?
Kas čia blogo, jei ir taip?
Tu - mano draugas, aš išgirdau naujieną
ir paskambinau, nes nerimavau dėl tavęs.
Supratau.
Pasiaiškinam, gerai?
Mes buvome draugai, bet tu sugriovei mūsų draugystę,
nes tau nepatiko moteris, kurią susiruošiau vesti.
Paskui išgirdai apie mūsų skyrybas
ir atskubėjai pas mane, kad pasidžiaugtum, jog buvai teisi?
Mano nuomonė nepasikeitė.
Ji tau visai netiko. Pats matai, kuo viskas baigėsi.
Aš tik buvau įsimylėjęs
ir norėjau, kad palaikytum mane. Tik tiek.
Buvau atvira su tavim, nes myliu tave.
O tu nenorėjai to girdėti ir nutraukei draugystę.
Nutraukiau draugystę todėl, kad sunku draugauti su žmogum,
kuris nekenčia tavo žmonos.
Argi ne atvirumo mes tikimės iš artimiausių draugų?
- Ne! Jei tai sukelia problemų. - Endžiui irgi nepatiko Odrė,
bet su juo tu nenutraukei draugystės. Kaip taip?
Su vyrais viskas kitaip, nei su moterimis.
- Vyrai, jie... Jis yra... - Tik nereikia.
- Jie pakantesni tokiems dalykams. - Nesąmonė. Tai...
Net nejuokinga. Visiška nesąmonė ir įžeidimas.
Tiesa kartais žeidžia. Vyrai yra pakantesni.
- Nieko panašaus. - Nežinau, ką tau pasakyti.
Vyrai pakantesni. Kas pradeda karus? Vyrai.
Nori pasakyt, kad Džordžas Bušas buvo pakantus, kai įsiveržė į Iraką?
O Škotijos karalienė Marija?
Pasakyk nors vieną dalyką apie Škotijos karalienę Mariją.
Kruvinoji Merė. Taip ją vadino.
Tokį vardą ji užsitarnavo tikrai ne pakantumu.
Margaret Tečer - pasiutusi moteriškė.
O ta Kara Delevin - apskritai nevykėlė, bliamba.
- Aišku? - Gerai, iki.
- Iki. Gero vakaro. - Taip.
- Sėkmės. - Ačiū.
Tarp kitko, šitai nesąmonei - jau 20 metų.
Kaip ir mūsų draugystei.
Čia buvo geras.
- Iki. Apsišik. - Pats apsišik.
Sveiki, pone. Labai ačiū.
Ką dabar daryti?
- Sveikutė. - Sveikas, mielasis.
Kaip sekėsi?
Šūdinai kaip visada. Dramų drama.
Kvepi keptom bulvytėm.
Taip, buvom užkandinėje.
Pasiilgau tavęs.
Ir aš.
Sveikutė.
- Sveikas. - Sveikutė.
Taip.
Neskubėkim.
Kas čia buvo?
Atsiprašau, aš nevalingai. Nepyk.
Jėzau, gerai čia trinktelėjai, čempione.
Nepyk, aš tik...
Viskas gerai?
Ne, kažkaip dingo noras.
- Taip. Taip, suprantu. - Gerai.
Gerai.
- Atleisk. Ką gi. - Viskas gerai.
- Kitą kartą. - Viskas gerai.
Labanakt.
Mygtukas nesuveikė, šūdžiau.
- Tu iš tikrųjų pabandei? - Tai aišku.
Aš viską išgalvojau.
- Esi melagis. - Esu.
Aš tau atkeršysiu. Būtinai atkeršysiu.
Laukiu nesulaukiu.
Ką darai?
Bandau nusipirkti „Garbage Pail Kids“ kortelių per „eBay“.
Radai ką nors gero?
Naujutėlaitį „Adam Head“.
Aš pajuokavau. Man neįdomu.
O ką tu darai? Perki internetu penktus džinsus aukštu liemeniu?
Eina šikt. Taip. Kaip sužinojai?
Gal dar kada susibėgam?
Žinoma, po penkerių metų bus gerai?
Gerai. Tik ne antradienį, nes antradieniais ateina tavo mama.
Malonu, kad parašei „mama“ iš didžiosios raidės. Labai pagarbu.
Ji valdinga moteris ir reikalauja pagarbos.
Niekai. Mano mama tik maitina antytes ir vaikšto į bažnyčią.
Jai gerai.
Taip, tikrai.
Išvertė Laima Banionienė