ЕДҐАР
Минуло 48 годин, відколи Едґара Андерсона востаннє бачили
близько 8:00 ранку по дорозі до школи.
Ми закликаємо відгукнутися кожного, хто володіє бодай якоюсь інформацією.
Візьміть слухавку і допоможіть повернути Едґара додому.
Пане комісаре!
Ґреґу?
Не шкодуєте, що дозволили чотирикласнику
самому піти до школи?
Тримайтеся теми, Ґреґу.
- Комісаре! - Мері?
За минулий рік кількість тяжких злочинів та вбивств зросла на 4,7%.
Для вас це просто статистика?
Я лише цитую пресу.
Звісно, це не просто статистика. Тим паче вбивство.
І, до речі, Мері, ви і є преса.
А як щодо Марлона Рошелля?
Коли зникає чергова дитина,
мерії, вочевидь, час братися за прибирання не лише сміття.
Підозрюваний хоч є?
Ми над цим працюємо. І закликаємо громадськість бути пильними.
Це може бути сусід, друг. Ми нікого не виключаємо.
Мусимо дати цим дітям можливість повернутися до навчання.
Та спершу
я хотів би попросити батьків Едґара
сказати кілька слів.
Едґаре, якщо ти це бачиш...
Пробач мені, малий.
Просто повертайся додому.
Доведи шановним представникам преси, що ти не мертвий.
Боже.
Ні! Відійди!
Гаразд. Це все.
Як будуть новини, ми повідомимо.
Всім дякую.
Тіло чи хоч підозрюваний.
Обидва — і ти, можливо, збережеш роботу.
ЕРІК
ЗНИКЛА ДИТИНА
ДУМАЄМО ПРО ТЕБЕ, ЕДҐАРЕ
- Дякую. - Можу допомогти?
- Візьмеш кілька? - Звісно.
БУДЕ СОНЦЕ
Пам'ятаєш Себастіана з мого класу?
Привіт. Мені дуже шкода.
І що ця фраза має означати? Я вже не знаю.
- Звідки ти її знаєш? - Колишній учень.
Вінсенте, та що з тобою?
- Годі тобі, Кессі... - Перепрошую, Себастіане.
Усе гаразд. Я краще...
- Ага. - Гаразд, листівки...
- Розклеїш від Бродвею до 9-ї? - Ні. Мені треба на роботу.
- Що? - У мене є план, ясно?
Я маю включити ляльку Едґара в шоу.
Його футболку знайшли, Вінсенте.
- Подерту і скривавлену футболку. - Знаю.
- Що як він мертвий? Або його хтось викрав? - Не кажи так!
Він не мертвий.
Я його знайду.
Твоя матір запропонувала винагороду.
Двадцять п'ять тисяч доларів.
- Вони хочуть допомогти. - Нізащо.
Його радше повернуть гроші, ніж чортова лялька.
Вінсенте!
Чому ти там сказав «Пробач»?
«Пробач мені, малий».
Так кажуть.
Ага. Облажався.
Відчепися.
Йому в школі подобається? Едґарові.
Йому подобалося...
подобається малювати.
Він не дуже товариський. Та й не дивно.
Він — єдина дитина.
Він тут тікає кудись. Від будинку.
Батьки сваряться.
У цих двох вогонь з рота.
Коли вчиш дітей, сподіваєшся, що щось із цього й додому просочиться.
Бачили Едґара з кимось, окрім батьків?
Його мама зазвичай забирає. Іноді тато.
А це тоді хто?
Починаємо, пані Раян.
Перепрошую.
Церемонія нагородження. Раз на семестр проводимо.
Матусям подобається.
Дякую.
Господи Ісусе. У нього ж дитина. І ще одна на підході?
Гаразд. Побачимося пізніше.
Ага.
Гаразд.
Що сталося?
Кеннеді. Той коп, якого ти намагався затримати.
Його вчора вночі машина на смерть збила.
Дідько.
Ага. Лишив вдову з дитиною. І ще одне дитя на підході.
Наші збираються ввечері пом'янути.
То ти, може, не висовуйся надто.
Певно, якийсь п'яний студент. Вкрав батькове авто, їхав надто швидко.
У «Люксі» він був якийсь накручений.
Все бубонів щось про «восьмого».
Я спочатку на це забив, та на записі Кеннеді переймався...
Чекай-но. На записі?
На тобі був сраний мікрофон?
Кеннеді казав «восьмий». Хто такий той 8?
Дідько, Майкі. Ця твоя одержимість «Люксом»...
Кріппе...
Візьми вже себе в руки. Лише час марнуєш.
Рейдом «Сьєрри» ми ту лавочку прикрили.
Якого дідька? 8? Кому яке діло?
То Кеннеді просто задирався.
Шукай краще психів, диваків і довбаних гомиків.
Сорок вісім годин?
Бідне дитя. Він або мертвий, або його десь тримають.
Припинімо страждання матері.
Знайди мені зачіпки.
Вінсенте, ми тебе сьогодні не чекали. Вони пробують нову ляльку.
- Гаразд. - Маш каже...
Привіт, незнайомцю. Все гаразд?
Вінсент прийшов.
Що...
Привіт.
Що мені вдома робити?
Просто вдайте, що мене тут нема. Продовжуйте, що робили.
Гаразд.
Давайте. Продовжуйте.
Кріт Мак каже...
Я заблукав.
Повернув праворуч, потім ліворуч.
А, дійшло. Кріт Мак.
Тобто це шотландський кріт.
Чого?
Шишки з каналу стверджують,
що, в середньому,
лише 9% дітлахів Нью-Йорка мають змогу проводити час поза домом.
Та зовсім поруч існує небачений світ.
Ось вони. Вилазять на поверхню
з каналізації.
Чарівного світу, котрий Мак зве домом.
- Баґ і Маш хочуть піти з ним. - Так!
- Та Мак каже... - От космате.
Нащо тобі копирсатися там унизу в лайні і багнюці?
Тікай, малий, тікай.
Бо лише в темряві можна побачити зірки.
Які це зірки видно з каналізації?
Годі тобі.
Маком хай займається санепідемстанція.
Гризуни та каналізації — це не про нас. Інша річ — парки. Небокраї.
Я за нову ляльку.
Але, господи Ісусе. Що це, в біса, таке?
Козел ти, Вінсенте. Він же старався.
Так. Зробімо перерву.
Так, Вероніко, замовкни вже.
Але я серйозно. Ви здатні на більше.
- Добивайте вже. - А що тебе добивати?
Тебе пісочать усі газети, від «Пост» до «Нью-Йорк Таймс»,
за те, що ти дев'ятирічку в школу самого відпустив.
А ось і вона. Молодчинка.
Будь ласка.
- Я вас прошу. - Ага.
Я сам знаю, що це лайно. Чого ти від мене хочеш?
У тебе є щось краще?
Можливо.
Та ну?
- Ронні не хотіла. - Хотіла.
Дідько.
Ой, друже.
Є якісь новини чи...
Дай мені п'ять хвилин.
Я швиденько. Гаразд.
Ох, Вінсенте, Вінсенте, Вінсенте.
Замовкни!
Якби ти справді хотів мене позбутися,
то б уже це зробив.
Спенсе, запис із камер. Я досі чекаю.
Два дні минуло. Знаю, потрібен час, та прошу тебе.
Востаннє його ніби бачили за квартал від школи. Якась жінка.
Майкі, тримай. В архівах було ще кілька файлів.
Всі з судимістю в радіусі п'яти кварталів.
Деякі сторічної давнини. І їх немало.
Дякую.
Ще пошукаю записи з камер біля дому Андерсонів.
Розшук зниклих безвісти.
Так. Ага.
Повторіть, будь ласка.
Дякую. Якнайшвидше. Дякую, Донні.
От лайно.
ДЖОРДЖ ЛОВЕТТ
Якщо знову затопили «четверту», пане Партрідже, клятий рахунок на вас.
Я не буду перефарбовувати та перестеляти килим щоразу, як ви...
Пане Ловетт? Детектив Майкл Ледрой. Можна зайти?
У мене тут безлад. Я саме смажив яєшню.
Ми лише роззирнемося.
Що то за двері? Перевірте їх.
- У вас є ключ? - То просто котельня.
Відкривайте, пане Ловетт.
Та там хіба всякий мотлох і старі ліжка. Прошу.
Читаєте дитячий журнал?
Ага. Кросворди люблю.
Ледрою, підійдіть.
Погляньте.
Ні.
Підсвіти внизу.
Коробка з-під соку?
Відчиняйте ґрати. І негайно все тут обшукайте.
Це Едґар Андерсон. Він два дні як зник.
Будь ласка, пані. Це мій син. Дякую. Пане, будь ласка. Це мій син.
Хлопчик пропав два дні тому. Едґар Андерсон.
- Пане, ви бачили... - З дороги, жіночко!
Господи. Це довбане місто!
Де народжуються мрії. Гарненький малий.
ДОВІРТЕСЯ ІСУСУ
- Як воно, босе? - Спізнюєшся.
«ЛЮКС»
Поліція запевняє, що щось робить.
Не знаю, що вони там насправді роблять. Просто...
Ти вже не будеш?
Я тут, бляха, говорити намагаюся.
Поліція Нью-Йорка — нездари.
Син Сема — лише верхівка айсберга, друже,
тож я беру справу у свої руки.
Це наша нова лялька. Це заради малого.
Ми тут з пустого в порожнє переливаємо. Розумієш?
Джеррі весь осінній бюджет виділив на «Гектора і Бджіл».
Дідько, Ленні. Гектор і довбана Бджола?
- Ага. - Кляті аматори.
Я ж казав. Вони постійно навколо в'ються, підкрадаються,
рознюхують тут усе.
Дідько. Гаразд.
Поговори з Джеррі про те, чим я займаюся.
Поговори з ним про це. Гаразд? Про це.
А не те вирвиочне лайно, що Джексон просуває.
Розкажи йому про це.
І що воно, в біса, таке?
Це... Це хаос.
Це ж лише ескізи. Це...
А мені лялька потрібна. Мені...
Я хіба бачу, як ти працюєш своїм деструктивним язиком, Вінні.
І як ти це робиш?
У тебе зараз таке в житті відбувається,
а ти примудряєшся поводитись так,
щоб люди до тебе і крихти співчуття не знаходили.
У мене немає шоу. У мене немає головного ляльковода.
У мене немає... Ніфіга в мене немає, ясно?
А ти мені тут очевидні речі задвигаєш.
Мені потрібні рішення.
Я готував йому солодкі грінки.
Що?
А він їх не захотів.
Я готував йому солодкі грінки...
того ранку, коли він...
Ну, того ранку...
Це Едґарова ідея.
І я хочу втілити її в життя,
бо, якщо ми використаємо її в шоу,
може, малий її побачить
і, може, повернеться додому.
- Гаразд. - Прийдеш на вечірку?
Двадцять п'ять років чудового шоу — це треба відсвяткувати.
Привіт, Джеррі, друже.
На хвилинку.
Я спущуся.
Ви його бачили? Мій син зник.
Пані? Пане? Ви бачили цього хлопчика?
Мій син зник.
Дуже вам дякую.
Ви не бачили цього хлопчика? Погляньте, будь ласка.
Дякую. Я вам так вдячна. Пане?
Едґаре!
Перепрошую. Вибачте. Перепрошую. Вибачте. Едґаре! Вибачте.
Перепрошую. Вибачте. Едґаре! Перепрошую.
Едґаре! Перепрошую.
- Дивись, куди йдеш! - Гей!
Він тут.
Чому ви в куртці мого сина?
Відваліть, жіночко.
...вахтер, що працював у будинку дев'ятирічного Едґара Андерсона,
був заарештований за фактом зникнення дитини.
Пана Джорджа Ловетта взяли під варту вранці...
Ні, ми... Ми мусимо це для нього зробити.
Він не має бути на роботі, ясно?
Так. Але хай представить свою ідею, а тоді вже вирішимо.
Годі тобі.
Можливо. Та він робив це...
Але ж це чудова ідея. Хіба ми не мусимо спробувати заради шоу?
- Вінсенте. - Джеррі.
Я... Співчуваю твоїй втраті.
Чого? Він ще не вмер.
Відчепися. Не він твоє дитя загубив.
Замовкни.
Ленні сказав, що ти працюєш над новою лялькою.
Так і є.
Ага.
У неї є ім'я?
Ага.
- Ерік. - І сталося світло.
Ерік?
Ага.
Він рознесе довбаного Гектора і його жадану бджілку Ґлорію
з її сраним садочком у пух і прах
і проштовхне нас на довбані екрани.
- Дарма ти на роботу прийшов. - Джеррі.
Ми мусимо його вислухати.
Бо тут його всі підтримують, і я відчуваю, що Вінсент щось придумав.
Гаразд. П'ятниця.
Друга дня. Я зберу команду.
Покажи клас.
Покажу.
Ага.
П'ятниця. Друга дня. Покажи клас.
- Дякую, Ленні. - Не облажайся.
Дружище. Ти справжній друг.
Завжди радий.
Це ти викрав мого сина?
Він тобі завжди подобався.
Ленні. Остання репетиція. П'ять хвилин.
Гаразд.
Алло?
Вінсенте!
Це поліція.
- Ларрі. - Записи з камер будуть до кінця дня.
Щойно прийшли результати по крові на футболці. Перша позитивна.
Звіриш з карткою малого?
І дістань усе на Джорджа Ловетта. Глянь, чи його оглядав психіатр.
Скажеш, як пані Кларк прийде. І Андерсони.
Вона вже тут. Вимагає розмови з клієнтом.
Дзвонив якийсь Вільям. Сказав, ти його знаєш.
Пані Кларк.
Ладні дозволити поліції Нью-Йорка підставити чергового темношкірого?
Завжди вам радий. На ньому зґвалтування неповнолітнього.
Скасоване апеляцією дев'ять років тому.
Він живе під Андерсонами.
І бачив хлопця останнім того ранку, коли він зник.
Що б я був за детектив, якби його не затримав?
Я... роблю все можливе.
Робіть більше. Бо цього недостатньо.
- Де ви росли, Ледрою? - У Пекельній кухні.
І опинилися тут? Вдома було б безпечніше.
Знаєте синонім слова «расист»?
«Поліція Нью-Йорка».
Після вас.
Дякую.
Припини це робити.
ДОКАЗ
Ви впізнаєте це, пане Ловетт?
Ми знайшли її у вашому підвалі.
- Поясните? - Мій клієнт не мусить відповідати.
Думаємо, вона належить Едґару.
Ви дозволяли Едґару приходити до вас?
Так.
- Що Едґар робив у вашій квартирі? - Він любив малювати.
На стіні?
Там лише павуки та цвіль. Чому б і ні?
Він почувався в безпеці тут, у темряві.
Багато дітей ходить до вас...
- Ні. - Мій клієнт не мусить відповідати.
- То чому Едґар бував у вас? - Не любив, коли сваряться.
- Хто свариться? - Його мама й тато.
І в день зникнення сварилися?
Вони постійно сваряться.
- А саме того ранку? - І того ранку теж.
Погляньте-но сюди.
Ми знайшли футболку Едґара. Впізнаєте?
Придивіться.
На ній кров.
Ви знаєте, де Едґар, пане Ловетт?
Погляньте на мене.
Ви знаєте, де Едґар?
Ви ж сиділи.
Скасовано за апеляцією.
- Я свою провину спокутав. - Провину, кажете?
- Ви винні, пане Ловетт? - Детективе!
Я вимагаю розмови з клієнтом.
Пане Ловетт, назвіть свою групу крові? Будь ласка.
Перша.
Найпоширеніша.
Пан і пані Андерсон.
Едґар у нього?
Це не Джордж. Він би такого не зробив.
Ти не знаєш. Годі так казати.
Заради бога, Кессі.
Ми обшукали всю квартиру пана Ловетта.
Знайшли дитячі малюнки в його підвалі та коробку з-під соку.
Хтось із вас це впізнає?
- Так. - Ага.
Ви знали, що Едґар до нього ходить?
- До нього всі діти ходять. - Він не про це питає.
- Джордж знає Едґара все життя. - Отож-бо.
Ми поки не робимо жодних висновків.
Не роби цього.
По телевізору кажуть, якби він був живий, ви б уже його знайшли.
Ви краще... вимкніть телевізор.
У нас є група крові з футболки.
Ми звіряємо її з карткою Едґара.
- Яка там група крові? - Перша позитивна.
У нього друга позитивна. В Едґара друга.
Упс.
Це хороші новини.
А винагорода допоможе? Якщо ми пообіцяємо винагороду?
Може. Обіцяю, щойно будуть новини, подзвонимо.
- Детективе Ледрою. - Перепрошую. Мушу йти.
Що ти робиш, Кессі?
Від тебе тхне випивкою.
Кессі. Стривай. Кессі!
- Майкі. - Що?
Як усе пройшло?
Група крові Ловетта збігається з футболкою.
Чорного хлопа?
Піймався.
Каже, весь день лагодив трубу на другому поверсі.
Чекаємо свідків, щоб підтвердити алібі.
Але ми знайшли малюнки, дитячі малюнки, на стінах його підвалу.
Тримай його, поки не виб'єш зізнання.
- Адвокат є? - Рената Кларк.
Чорт. З нею одна морока.
Особливо як знає, що її клієнт винний.
Ти це передаси у відділ вбивств ще до кінця тижня.
Майкі, матір Марлона Рошелля знову лишила тобі повідомлення.
Я вже й не знаю, що їй казати.
Марлон Рошелль? Знову?
Та її син вже давно мертвий.
А в матері цього малого принаймні є шанс поховати тіло.
Треба радіти тому, що є.
А вас я чекаю в п'ятницю на вечерю.
Лоренца весь тиждень за плитою.
І більше жодних походів у «Люкс».
Ідеш сьогодні? На поминки Кеннеді?
Та я у відділку більше нікого не знаю.
Я знаю його дружину. Ми разом починали машиністками.
Ми з Даною багато пережили.
Бувай.
Не скинешся, Ледрою?
Збираємо гроші для вдови Кеннеді.
Це велика втрата для поліції.
Тримай.
Упевнений, вдова оцінить.
От же ж засранець. Хтось має його приструнити.
Минуло майже три дні. У поліції є нові зачіпки?
Розійдіться. Агов. Відійдіть. Пропустіть їх.
Дайте їм спокій. Він утратив дитину.
- Візьми. - Гаразд.
Його там немає.
БУДЕ СОНЦЕ
25 000 ДОЛАРІВ
Саме так.
Я виріс у цьому місті.
Для мене воно завжди було наче дівчина, до якої вертаєшся додому.
Ви вже давно стикаєтеся з критикою в мерії,
зростання числа безпритульних, що тепер і на наших...
Прошу тебе.
Прошу. Ми можемо...
Ми можемо про це поговорити? Про чек від моєї матері.
Прошу, давай про це поговоримо. Дай мені клятий пульт.
Ти знав, що він ходить до Джорджа?
Туди всі діти ходять.
Ти дозволив йому туди ходити?
Це ж Джордж! Едґар з ним виріс.
То знайди мені когось.
Знайди когось, хто розкаже, де мій син!
Він і мій син також!
Вінсенте, невже ти вважаєш, що я хочу брати гроші у твоїх батьків?
Гроші — це інформація. Ніхто просто так не допоможе.
Візьмеш їхні гроші — продаси душу. Бо вони розуміють лише гроші.
Він їхній онук.
Розкажи, коли це вони хоч раз цікавилися своїм онуком?
Не можеш. Тож гроші я їм віддам.
Співпрацюй зі мною. Ми маємо триматися разом.
Мені здалося, що я його бачила.
Але це була лише куртка.
Просто куртка, що була схожа на його.
Чого в тебе його малюнки?
Я ж казав, що працюю над новою лялькою.
Розумієш, якщо я зможу вписати Еріка в шоу...
- Еріка? - ...Едґар його побачить.
І зрозуміє, як сильно ми його любимо, як хочемо, щоб він повернувся додому.
Він знатиме, що робити.
Боже.
Ти божеволієш.
Ні. Що?
Ти мав їм сказати, що пішов за ним.
Ти мав сказати поліції.
Вона тебе розкусила, Вінсенте.
Звідки в тебе поріз на лобі?
Вінсенте, звідки в тебе на лобі поріз?
Яка в тебе група крові?
Піду віддам матері чек.
ЗНИКНЕННЯ 9-РІЧНОГО ОНУКА ЗАБУДОВНИКА РОБЕРТА АНДЕРСОНА
Може, я тобі й не подобаюся, але я тобі потрібен, Вінсенте.
Я не слухаю.
Ти єдиний знаєш, як працює макітра твого хлопця.
Не слухаю.
Знімеш мене в шоу — малий побачить.
Знімеш мене в шоу, і малий повернеться.
- Непогано. - Ти серйозно?
Єдиний спосіб все виправити —
зробити те, про що просив малий.
Припини.
Знаєш, а ти ж найхріновіший татко у світі.
Отак.
Тепер ти мене чуєш.
Тобі казали, що ти козел?
Пане Ловетт.
Хлопче, ти ж сам знаєш, що я не можу говорити без адвоката.
Може, розповісте?
- Це що? - Візьміть.
Ви знаєте, хто це.
Це, типу, я?
Серйозно?
Я і тоді цього не робив. І зараз також.
Та ти, однак, зробиш по-своєму.
Слухай, мені сімдесят два роки.
У мене так давно стояка не було, що сам Ісус назвав би це дивом.
І діти мені не подобаються в цьому сенсі. Це огидно!
Ось що я тобі скажу.
Що довше ти мене тут тримаєш,
то довше не дізнаєшся, хто викрав малого Едґара.
Винуватий будеш ти, детективе.
Тейлоре.
Відчиняй.
Не випускай, поки не скажу.
Йоу, Юсуфе!
- Що? - Маю, що просив.
Чого так довго?
Пішов ти.
І тобі того ж.
Вінсент. Матір знає про твій візит?
Так же буде зовсім нецікаво.
Тіє, моя матір удома?
Тіє, ти встигла забрати одяг пана Андерсона з хімчистки?
Так, пані Андерсон. Саме все розвішую.
Мамо.
В курсі, що ввічливо спершу телефонувати?
А от відповів би на мої дзвінки і сказав, що прийдеш,
я б приготувала тобі щось поїсти.
Злізь звідти.
- Я не голодний. - Хоч чаю випий.
Поліція щось нове про арешт розповіла?
- Ні. - Звісно ж, він чорний.
Господи, мамо. Ваші гроші. Нам не потрібні ваші гроші.
Ти завжди такий, як десь напартачиш.
- Після чаю тобі покращає. - Для цього треба щось міцніше.
У тебе втомлений вигляд. Завжди вередуєш, як не висипаєшся.
Ваші гроші Едґара не повернуть.
Ясно?
Тоді, може, не варто було його губити.
Ти права. Я втомився.
Можна тут переночувати?
В нас ліжко не готове.
Не просити ж Тію зараз цим займатися, сам знаєш.
Чому додому не йдеш?
Тільки не кажи, що вона тебе знову вигнала.
А готель? Гроші на готель потрібні?
Ні, мені не потрібні гроші на довбаний готель.
Потрібні. Я ж бачу. Ти знову втрачаєш глузд.
Ти й дитиною такий був. Завжди сам із собою розмовляв.
Казав:
«Те, що ти не бачиш, не означає, що його немає, мамо».
Мені пора.
А як часто ти зі школи тікав?
А те літо, коли тобі було 16?
Знаєш, як я тоді з цим боролася?
Тобі знову потрібно приймати ліки.
Ні.
У мене має досі бути номер лікаря Мейсона.
Ні. Будь ласка. Мамо. Просто послухай мене.
Та що з тобою таке?
- Мені страшно. Я, бляха, наляканий. - Тихо!
Твій батько працює.
Знаєш, Вінсенте,
тобі пора перестати звинувачувати інших у своїх проблемах
і зрозуміти, що рішення в тобі самому.
Нам ваші гроші не потрібні.
Тоді купи ще міді.
У мене 2 000 квадратів і 12 ванних, де потрібні мідні труби.
Батьку?
Котику? Це я.
Ти дзвонив мені на роботу. Усе гаразд?
Ми ж про це говорили!
Ну, гляньте на нього.
Домовлялися, що сам не робитимеш цього.
Сподіваєшся скласти мені компанію?
От же ж. Ну ж бо.
Обережно.
Підйом.
Усе гаразд.
Обережно з руками.
- У тебе і так завал. - Ще тут.
Я не хотів бути тягарем.
Готово.
Точно не проти, щоб я пішов?
Тебе лихоманить. Лишитися?
Ні.
Ні, йди працюй.
Мусиш знайти загубленого хлопчика. Хто ще це зробить?
Дякую.
А це що?
Жовта для тебе. Зелена для Керолайн.
А ще розрахунковий рахунок.
Не треба про це сьогодні.
Якщо про це мовчати, воно нікуди не дінеться.
Бувай!
Маю майже десятирічний бурбон. Заходь.
- Може, пізніше. - Ти не знаєш, що втрачаєш.
Два бургери! Дві картоплі!
- Гей, малий, ти голодний? - Ага.
Впускатимемо по двоє, гаразд?
«ЛЮКС»
Офіцере.
Де Гейтор?
Міцненьке.
Треба буде чимось догнатися.
ДЛЯ ПЕРСОНАЛУ
Майкі.
Треба поговорити.
Гаразд.
Давай поговоримо.
За стійкою.
Хочу, щоб ти дещо послухав, Гейторе.
А колись ти мене Алексом звав.
Тоді, коли я накрив копів, що хотіли потрусити клуб...
Кожному ссавцю — свій паразит.
У мене — копи.
- Я дещо почув. - А я ж казав: завжди на службі.
Маю майже десятирічний бурбон. Заходь.
- Може, пізніше. - Ти не знаєш, що втрачаєш.
Два бургери! Дві картоплі!
- Гей, малий, ти голодний? - Ага.
Зниклому хлопчику дев'ять років.
У липні десять.
Вдаватимеш, що не розумієш, про що я?
Маю майже десятирічний бурбон...
Що б ти не думав,
ким би я не був у минулому, Майкі,
тут — чисто.
Я навчився на помилках «Сьєрри». Своє відсидів.
Задовольняй будь-які забаганки, доки вони законні.
Я наполягав, щоб без мене тут усе так і було. І все й досі так.
Деякі хлопці, яких я тут бачу, виглядають якось замолодо.
Раз на місяць перевіряємо папери і здоров'я. У мене є документи.
Збоченців я посилаю.
Мої хлопчики епілюють свої дупки.
Я бізнесмен.
Та минуле... З минулим я покінчив, Майкі.
- Справді? - Справді.
Гаразд. Не віриш?
Так, сюди.
Менді, твій малий сьогодні знов тут?
Це востаннє. Обіцяю, Гейторе. Батько забере його за десять хвилин.
Чарлі, не налягай на пиріг.
Ось і той самий десятирічний бурбон.
Хочеш спробувати?
Гей.
Іди сюди.
Я чистий, Майкі. Я своє відсидів.
То чому ж ти постійно сюди повертаєшся?
Дякую, Гейторе.
ЗНИКЛА ДИТИНА — ЕДҐАР АНДЕРСОН
Касети в тебе на столі, Ледрою.
Розшук зниклих осіб. Ледрой.
Схоже, усі вже забули про мого сина.
Його звати Марлон Габріель Рошелль.
Він зник 12 червня 1984 року.
Ніхто не забув про Марлона, Сесіль.
Зникнення Едґара Андерсона підіймає серйозніші питання для Нью-Йорка...
Передаємо слово Дерекові...
«ЛЮКС»
Достатньо міцна?
Має бути.
Мене в долю візьмеш, Юсуфе?
В яку ще долю?
Це лайно тобі мозок роз'їдає.
Настане час — і з'явиться герой.
Легенда на ім'я Вінсент Андерсон.
Тобі справді пора перестати звинувачувати інших у своїх проблемах
і зрозуміти, що рішення в тобі самому.
О! Пішло діло.
СВІДОЦТВО ПРО НАРОДЖЕННЯ ЕДҐАР АНДЕРСОН
ВІНСЕНТ АНДЕРСОН ГРУПА KPOBI: ПЕРША ПОЗИТИВНА
Можна поговорити з детективом Ледроєм?
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко