Du tänker väl inte jobba idag?
Du skulle ju vara med Maddie innan vi åker hem.
Jag måste bara träffa nån angående ett fall.
Det går nog fort. Jag är tillbaka innan hon vaknar.
En kvinna ringde för några dagar sen.
Hon sa att hon kände min mor och visste vem som dödade henne.
Tror du på det?
Det är nog bara ett villospår som alla andra.
Sen stoppar jag undan det igen. Till nästa gång.
Du har gått tillbaka till det fallet ända sen vi träffades.
Ja.
Jag hinner tillbaka i tid för att bjuda ut er på lunch.
Vi kanske kan stanna till vid stranden på vägen till flygplatsen.
Det skulle Maddie tycka om.
LOS ANGELES POLISVÄSENDE "MORDBOK" - MARJORIE PHILLIPS LOWE
Jag flyttade tillbaka till LA några år efter att min man dog.
Jag är född här. Jag vill dö här.
Jag hade ingen aning om att du hade blivit kriminalpolis som vuxen
förrän jag såg ditt namn i tidningarna.
Ditt och Marjories.
Det fallet hade inget med min mor att göra.
Det var bara en advokat som släpade hennes namn i smutsen för att komma åt mig.
Du vet vem som dödade henne, sa du.
Ja. Jag tror det, i alla fall.
Vi var goda vänner, din mor och jag.
Jag satt barnvakt åt dig många dagar. Många kvällar.
Berätta om kvällen hon dödades.
Vi var försiktiga.
Vi hade våra stamkunder och vi begärde referenser, kan man nog säga.
Den kvällen hade jag fler kunder än jag hann med,
så jag gav en av mina stamkunder till Marjorie.
Vem var han?
Han kallade sig Mitch. Det var det enda namn jag hörde.
Hur såg han u?
Stor, lång. Surfare. Bredaxlad.
Han hade en viss look.
Solbränd, solblekt hår.
Gjorde han dig nånsin illa?
Han kunde vara lite hårdhänt.
Han gillade att visa att det var han som bestämde.
Tog han stryptag?
Han satte sina händer på min strupe några gånger. Inget mer.
Varnade du henne? Berättade du hurdan han var?
Ja. Jag sa att han gillade hårda tag.
Inte kunde jag veta vad han tänkte göra den kvällen.
Vart skickade du henne för att träffa den här Mitch?
City Center Hotel, i centrum. Rum sju.
Jag minns det för att Marjorie sa att det var hennes turnummer.
Gick du inte till polisen efter att hon blev funnen?
Vi gick aldrig till polisen. Vi pratade inte med polisen.
Vi kunde inte lita på dem.
Så du gjorde ingenting?
När de hittade Marjorie blev jag livrädd. Jag lämnade stan.
Vid Union Station ringde jag till polisen anonymt.
Jag pratade med en kriminalare. Jag berättade om Mitch.
Sen satte jag mig på tåget. Jag lämnade stan, jag lämnade det livet.
Och kriminalaren? Minns du hans namn?
Nej. Jag fann namnet i tidningen. Det stod att han skötte utredningen.
Var det Caffrey? John Caffrey?
Jag vet inte. Jag beklagar. Jag minns inte.
Så du tyckte att det räckte?
Ett anonymt telefonsamtal på väg från stan?
Var hon inte värd mer? Din nära vän.
Jag trodde att du ville veta det här.
Jag är döende. Det är nu eller aldrig.
Men du måste vänta tills du var döende innan du berättade.
Harry...
Tack för att du berättade. Till slut.
-Vill du ha lite? -Nej tack.
Ge upp, mamma. Jag har redan försökt omvända honom.
Kom igen, det är jättegott.
När de börjar göra Rocky Road-gelato, slutar jag med glass.
Hur gick samtalet i morse?
Nåt att följa upp. Vi får se. Jag har inga stora förhoppningar.
Kan du gunga mig? Min pappa är upptagen.
-Är det okej? -Visst.
-Jag heter Maddie. -Jag heter Cora.
Se på dig.
Till och med här känner du att du måste beskydda henne.
Hon är min lilla flicka.
Hon är inte så liten längre.
Hon kommer jämt att vara min lillflicka.
Jag oroar mig för henne. Och för dig.
Jag kommer att klara mig.
Jag var orolig för er även innan det här hände.
Det vet jag.
Harry,
min värld är upp och ner just nu.
Jag vet inte hur det blir med arbete,
mitt äktenskap, allt i framtiden är osäkert.
Reggie och jag kom till det där stadiet
där man tar varandra för givna
och inte pratar längre.
Som det var mellan oss innan vi skildes.
Det var mitt fel. Jag sabbade det.
Det var bådas fel.
Jag vill bara inte göra samma misstag en gång till.
Förlåt. Jag menade inte som det lät.
Det är okej. Jag fattar.
Hejsan.
Gruppkram?
Maddie-sandwich.
Jag kommer att sakna dig, pappa.
Och jag kommer att sakna dig.
Behöver du rum?
Polisen.
Jag jobbar på ett olöst mordfall från 1979.
Hur långt tillbaka sträcker sig era gästliggare?
De sträcker sig ända tillbaka till när hotellet öppnade.
1953.
Jaså, ett olöst mordfall?
Vi hade inga mord här 1979.
Det skulle jag minnas, för jag var här.
Vi hade några 1980, men inga 1979.
Hennes kropp hittades inte här.
Hon kan ha varit här kvällen hon mördades.
Du minns morden 1980, sa du?
Man minns alltid morden.
Kvinnor båda två. Den ena blev knivhuggen, den andra fick huvudet inslaget.
Trubbigt våld, tror jag ni säger.
Blev morden lösta?
Här blir inget nånsin löst.
Liggarna finns i den här skåpen.
De ligger inte i kronologisk ordning.
Och det fattas några sidor här och där.
Varsågod. Jag måste gå tillbaka till disken.
Jag måste se till att mina preverter har nånstans att träffas inatt.
-Ja, inga problem. -Okej.
Gästliggare
Mitch.
Hittade du vad du sökte?
Får jag låna den här?
Om du lovar att återlämna den.
Du mindes morden, sa du.
Minns du en gäst som hette Fox Mitchell?
Nej. Honom minns jag inte.
Finns det nån i rum sju ikväll?
Sju! Nej, det är ledigt.
Jag behöver se det.
Det är omgjort sen den tiden.
Jag vet.
Tack för att du tog dig tid. Jag vet att du är väldigt upptagen.
Vad kan jag göra för dig?
Jag måste veta var vi står, Irv.
Du lovade att stödja min kandidatur.
Men du måste förstå
att om saker förändras så blir det konsekvenser.
Syftar du på åtalsjuryn?
Vi är redo att offentliggöra dess beslut.
Gör det, då.
Det blir svåra konsekvenser.
För Los Angeles-polisen och dig personligen.
Låt mig klargöra en sak för dig, herr distriktsåklagare.
Jag gick med på att fungera som interimpolischef för att hedra min son
och hjälpa vårt polisväsende genom den nuvarande krisen.
Men jag kommer inte att acceptera tjänsten permanent.
Oavsett vem som vinner valet.
Tänker du bara dra dig ur?
Det är vad interim betyder.
Och Waits-videon?
De har den.
Vilka då?
De.
Gjorde du verkligen det?
Ja.
Jag anser att åtalsjuryn bör ha alla fakta innan de fattar sitt beslut.
De bör veta vem som beordrade att Waits handfängsel skulle tas av.
De bör veta vem som beordrade vallningen.
De bör veta vem som egentligen är ansvarig.
Din jävel.
Dra åt helvete!
Bosch.
Jag gjorde min vanliga rundtur
i storrummet förut,
och jag la märke till nåt från arkivet på ditt skrivbord.
Två olösta fall från 1980?
Bra. Det var snabbt.
Vad var snabbt? Vad handlar det om?
Jag beställde fram två olösta fall från arkivet.
Din mors fall var 1979, eller hur?
Ja. Jag undersöker om det finns en koppling till de två andra fallen.
Såvitt jag vet ingår du och Edgar i insatsstyrkan för att fånga Nash.
Vad tänker du göra?
För ögonblicket är vi bara hjälpredor åt våldsroteln, spårar vapen
och väntar på att Nash ska dyka upp.
-Och Veronica Allen? -Åtal väcks imorgon.
Edgar sammanställer alla bevis.
Allt är under kontroll.
I helgen ringde nån angående min mors fall.
Jag talade med ett vittne som gav mig en ny ledtråd.
Nån ringde?
Nån ringde.
Harry, de här fallen är 35 år gamla.
Än sen? Ska vi glömma våra offer? Vad säger det om oss?
Jag vet.
Men vi har en utmärkt enhet för olösta fall i högkvarteret.
Kanske det. Men de följer inte upp de här fallen.
Och du vet hur det funkar där.
De tar fram ett fall och letar efter DNA och fingeravtryck.
Om det inte finns nån magisk kula arkiveras fallet igen.
Så det fanns varken DNA eller fingeravtryck i de här fallen?
Nej.
Så vad är kopplingen? Varför tog du fram dem?
Kopplingen är City Center Hotel.
En vän till min mor kontaktade mig.
Hon sa att min mor gick dit kvällen hon mördades.
Det här är ny information.
Okej.
Jag kollade mordjournalerna hos våldsroteln i centrala distriktet,
och det fanns två andra fall med kopplingar till den platsen.
En kvinna mördades där sju månader efter min mors död.
Ännu en hittades insvept i ett sängöverkast
i en gränd vid Selma sex månader senare.
Sängöverkastet kom från City Center Hotel.
Var dödsorsaken densamma i alla tre fallen?
Mördaren var smart. Olika mordmetoder, olika ras på offren.
Den enda kopplingen är hotellet och att de var prostituerade.
Harry, det här är otroligt långsökt.
Just därför tog jag fram akterna. För att gräva och se efter.
Vi kanske ska lossa handbojorna.
-Skojar ni? -Bosch, gör det.
Hur fan fick The Times tag i det där?
Glöm det, kompis. Kom nu.
Barrel, när får du hjälp med knäet?
-I september. -Han får linka till dess.
Vad tror du att det betyder?
Det är inte min sak. Jag är inte ledsen över att videon kom ut.
O'Shea kan nog glömma det där med borgmästarvalet nu.
Ja.
Jag är nästan färdig för dagen.
Jag är där om cirka en timme.
Säg åt din bror att ha skorna på sig och vara redo.
LOS ANGELES REGIONALA BROTTSLABORATORIUM
Vi hittade totalt sex vapen på parkeringen vid banken
och 68 patronhylsor.
Två grupper, Nashs gäng och Marks gäng.
Jag har fokuserat på Nashs gäng.
Fyra vapen hittades här, här och här.
Det var här vi hittade maskingeväret.
Några slutsatser?
Fyra olika vapen, en sak gemensamt.
Bortfilade serienummer.
Troligen gjort med slipmaskin,
vilket ger oss en hygglig chans att få fram siffrorna med syra.
Men det tar tid.
Tid har vi inte, Lester.
Forskning kan inte skyndas på.
Syrorna vi använder tar minst ett par dagar för att verka.
Men ring imorgon. Då kanske jag har nåt.
Är det nåt med ammunitionen jag borde veta?
Vi kunde matcha nästan varje vapen
till patronerna genom kaliber och plats.
Alla i Nashs gäng sköt med återanvända patronhylsor.
-Alla fyra vapnen? -Det stämmer.
Nash är vapenhandlare. Det är logiskt att han återanvänder ammunitionen.
Hittade ni nån utrustning för det i hans hus?
Nej.
Välkommen till RIVER WATCH Pensionärsboende
Säkert att slanten du singlade blev krona?
Kom in.
-Det är du igen. -Ja, det är jag.
Var har du varit?
Currysmak. Mina favoriter.
Fox Mitchell.
Du går rakt på sak.
-Hur var namnet? -Du hörde.
Fox Mitchell.
-Finns hans namn i mordboken? -Nix.
Där har du svaret.
Om det inte står i boken, ingår det inte i fallet.
Men du fick ett anonymt samtal om honom
från en kvinna efter att min mor hittades mördad.
Hon gav dig hotellets namn och numret på rummet där hon mördades.
Känns det bekant nu, inspektör Caffrey?
Det kan jag inte påstå.
Hur vet du att hon ringde till mig?
Hon kanske ringde till min partner eller nån annan.
Hon sa att hon ringde till inspektören som omnämndes i tidningen.
Du ledde utredningen, och ditt namn förekom överallt i massmedia.
City Center Hotel. Rum sju.
Det var där hon mördades innan han dumpade kroppen.
Du visste. Hon talade om det.
Tala inte om för mig vad jag visste eller blev informerad om.
Om det inte står i mordboken ingår det inte i fallet. Punkt, slut.
Nu tänker jag gå ut och röka en av de här muffinsen,
och du ska sticka härifrån.
I alla år har jag kommit till dig och frågat om hennes fall
och lyssnat på dina lögner.
Men nu vet jag, Caffrey. Jag vet att du ignorerade ett tips.
Kom inte hit och anklaga mig. Våga inte göra det.
Jag löste 36 mordfall under min karriär, din lilla skit.
Så kom inte hit och lek juniordetektiv.
Vem var Fox Mitchell?
-Jag säger ju... -Nej, det är du som ska lyssna.
Hon gick till honom den kvällen. Och du visste.
Du blev informerad.
Vem var Fox Mitchell?
Vem var han?
Fox Mitchell var ett alias. Han var en tjallare.
-Tjallare för vem? -Narkotikadivisionen.
Och du blev tillsagd att lämna honom i fred?
Ja, budskapet var tydligt.
Han var en värderad och produktiv meddelare.
Stora gripanden och beslag, kokain. De ville ha honom kvar.
-Pratade du med honom inofficiellt? -Jag gjorde det rätta.
Jag bad narkotikadivisionen att få förhöra honom.
Begäran avslogs.
Så du backade.
-Jag hade inget val. -Inget val, fan heller.
Och hans riktiga namn? Fick du det?
De jävlarna vägrade ge mig det.
Josephine Ford och Cindy Black, då?
-Vilka är de? -Mordoffer, liksom min mor.
-Jag har aldrig hört talas om dem. -Självklart inte.
Du var upptagen med att titta åt andra hållet.
Var inte så jävla dömande.
Du känner polisväsendet och vet hur det funkar.
Om man blir tillsagd att låta bli nåt så gör man det, annars blir man mosad!
Och hur kunde jag vara säker på att han var mördaren?
Hon blev mördad.
Och vem fick fallet? Du.
Min mor fick dig.
Hon hade aldrig en chans.
Svarande Allen, res dig.
-Grind ett öppnas! -Advokatsamtal, nu.
Han gick bärsärkagång, skrek och gapade.
Han plockade upp en sax.
Jag tog det första jag hittade för att försvara mig.
Sen gjorde han ett utfall och jag...
Jag slog till honom.
Med trofén?
Ja.
Hur många gånger slog du honom?
En eller två. Jag minns inte. Jag var livrädd.
Jag trodde att han skulle döda mig.
-Du fruktade för ditt liv. -Ja.
Räcker det?
Jag kan jobba med det här.
Vi ska ta reda på allt om fader Tabakian.
Alla hans hemligheter.
Just nu är han offret. Vid rättegången är det du som är offret.
Ja.
Inspektör Bosch.
Ms Chandler.
Sa jag inte att våra stigar skulle korsas igen?
Jo, det gjorde ni.
För enligt er är jag en sån
som trampar i klaveret jämt.
Och återigen har ni bevisat att jag har rätt.
Är ni Veronica Allens försvarare?
Hon ringde, jag accepterade.
Det var dags att damma av mina färdigheter som brottmålsadvokat.
Ett sånt här högprofilfall, stor mediebevakning. Perfekt.
Vare sig ni vinner eller förlorat kan ni inte skicka räkningen till staden.
Enligt vad jag har hört är hon nästan pank.
Jag är inte orolig. Hon kan nog skrapa ihop lite.
Och det gäller inte pengarna. Det är utmaningen.
Och ärligt talat, när jag hörde ert namn...
Jag sa ja direkt.
Ni två är som gjorda för varandra.
Jag instämmer fullkomligt.
GREGORY KEHOE DOMARE
Erkänner sig svaranden skyldig?
Nej, herr ordförande.
Inte skyldig.
Vi pratade om att ignorera bevis som talar för svaranden.
Den ansvarige för utredningen har en historia av tjänstefel.
Det bevisade jag för ett antal månader sen
i ett civilmål, och jag tänker bevisa det igen.
-Så börjar det igen. -Det har aldrig slutat.
NARKOTIKADIVISIONEN
Ja?
-Vad kan jag göra för dig? -Tack för din tid.
Jag jobbar på morddivisionen i Hollywood.
Jag vet vem du är.
Jag jobbar på ett fall.
Ett olöst fall. En rad mord i slutet av 70-talet och början av 80-talet.
Ett namn dyker upp hela tiden som ett möjligt vittne.
Det visar sig att namnet var ett alias för en meddelare som jobbade åt er.
Han fick inte förhöras på den tiden.
Det där var för nästan 40 år sen.
Så han är antagligen inte meddelare för er längre.
Och du vill ha namnet.
Det måste väl finnas i era arkiv?
Det spelar ingen roll hur många år sen det var.
Du behöver godkännande uppifrån för att få tillgång till arkiven.
Har du det?
Vad jag har är en kvinna som ströps och slängdes i en sopcontainer.
En annan knivhöggs och en tredje slogs ihjäl,
och ingen brydde sig om det då,
för killen som kanske visste nåt om morden
var värdefull för narkotikadivisionen.
När jag var grön anmälde min överordnade mig tre gånger för påhittade fel.
Han var en sån där som gillade att sätta dit folk.
-Jag har känt ett antal. -Ja, en riktig skitstövel.
Så självklart smörade han sig fram till att bli kommissarie.
Så ifjol hörde jag talas om en kriminalare i Hollywood-distriktet
som slängde honom genom en glasruta.
Rätt in i vaktrummet.
Då stortrivdes jag.
Vi har en stor operation ikväll.
Jag kom hit tidigt för att planera.
Det blir ett långt pass, och jag behöver mycket koffein.
Vill du ha nåt från fikarummet?
Jag brygger nog en ny kanna. Det kan ta ett tag.
Tack. Jag vill ha mitt kaffe svart.
Okej. Jag är tillbaka om ett tag.
MITCHELL
Information om meddelare Fox Mitchell / Arno Epperson
Stort kokainbeslag - möjlighet att karteller har personlig information...
Omlokalisering Verifikationsformulär
Fan ta dig.
Rekordbeslag. 21 ton kokain beslagtaget Tips ledde till knarkgömma
i lagerlokal i San Fernando Valley
Hej, partner. Var har du varit?
Nere på stan. Vad är det?
Jag har nåt som jag tror att vi borde undersöka.
Säg, bara.
De lyckades få fram serienumren på vapnen Nashs gäng använde vid banken.
Partiella på två av dem,
men kompletta serienummer på de andra två.
Nashs SIG MPX och O'Gradys Beretta.
Körde du dem genom vapenregistret?
Här är grejen.
Båda vapnen köptes ursprungligen av Nash under hans statliga vapenlicens.
-Lagligt? -Helt lagligt.
De såldes helt lagligt vidare
till ett vilthägn och jaktskyttebana uppe i Canyon Country.
Okej.
Enligt vapenregistret anmäldes båda vapnen stulna i fjol
vid ett inbrott vid vilthägnet.
Många fler vapen blev stulna.
Så de blev stulna
men hamnade återigen hos den ursprunglige vapenhandlaren
och folk i hans gäng?
Snacka om tillfällighet, eller hur?
Hur är det du brukar säga? Spela under täcket. Så är det.
Just det.
Nash säljer vapen dit,
stjäl tillbaka dem, filar bort serienumren
och ger dem till sitt gäng.
Köparen fick säkert ut på försäkringen.
-Det är som att tvätta vapen. -Och en sak till.
All ammunition från de här vapnen som användes vid banken?
Återanvända patroner. Varenda skyttebana jag vet
har utrustning för det och säljer återanvänd ammunition.
Bäst att vi åker dit och pratar med killen.
Vi kanske får upp spår efter Nash.
Så kunde vi ha gjort...
Om inte för det här.
-Donald Banner? -Dog för åtta månader sen av sjukdom.
Jag ringde till skjutbanan.
En telefonsvarare sa att de har stängt.
Vi åker dit i alla fall.
Kedjan är avhängd.
Giltig orsak för undersökning.
Det räcker för mig.
STÄNGT EJ OBEHÖRIGA
Stanna här framme.
Vi fortsätter till fots.
Jag tar hagelbössan.
-Förstärkning? -Få se vad vi hittar.
-Bosch! -Jag är oskadd!
Ni får mig inte levande! Det vet du väl, Bosch?
Det är upp till dig, Nash! Det behöver inte gå så!
Varför skulle jag ge mig? Rättegång? Fängelse?
Fan heller.
Dör du hellre här?
HANDGRANATER EXPLOSIVT
Ska vi göra ett avtal, Harry?
Jag kan vittna mot Veronica!
Bilder, band, jag har allt här.
Jag kan ge dig det på ett fat!
Eller så kan jag elda upp det medan vi väntar på specialstyrkan!
Vi kan alltid göra ett avtal, Nash!
Lägg ner vapnen. Vi börjar där.
Skitsnack! Börja?
Ta hit en åklagare och ge mig det skriftligt!
När specialstyrkan kommer, får du åka härifrån i liksäck!
Jag lägger ner vapnen om ni gör det!
Fan heller! Du vet hur det funkar!
Bosch!
Fan!
Fan.
-Han är död. -Sätt på handbojor ändå.
Vart ska du?
Bevis mot Veronica.
Nej, Harry, kom igen.
Hon är inte värd det. Kom igen.
Jag har just pratat med våldsroteln.
Ni är fortfarande formellt överförda till dem,
men de kan slutföra fallet utan er.
Så efter era debriefingsamtal
föreskriver jag lite ledig tid för er båda.
-Stanna hemma några dagar. -Tack, chefen.
Men på måndag är ni här igen.
-Uppfattat, Harry? -Uppfattat.
Harry, har du redan semester? Du verkade inte närvarande.
Jag tänkte på den enda lösa tråden i det här fallet.
Layla?
Ja. Jag undrar var hon är med alla pengar.
Jag har hittat vår försvunna fågel.
GEORGE T. IRVING POLISMAN - 24-07-2015
Bosch.
Förlåt, chefen, jag vill inte störa.
Jag ville bara se det här.
Avtäckandet blir först på söndag.
Jag kan komma tillbaka.
Det behövs inte.
"Jag har gjort värre."
Ursäkta mig?
Det sa du till mig första dagen på hotellrummet.
"Jag har gjort värre."
Vad pratar vi om, Bosch?
Arno Epperson.
Vem då?
Arno Epperson. Också känd som Fox Mitchell.
Det är ett namn jag inte har hört på många år.
Jag fann ditt foto i hans personakt.
Vi går inte in på hur du fick tillgång till den.
-Vad är det med honom? -Jag vill veta var han är.
-Inte vet jag. -Men du vet vem han är.
Jag jobbade med honom på några stora fall i narkotikadivisionen.
Tjugoett ton kokain i en lagerlokal 1992.
Det gav dig en bra skjuts uppåt på karriärstegen.
Vi använde många meddelare. Det är så man gör beslag i den världen.
-Vad misstänker du honom för? -Mordet på Marjorie Lowe.
Min mor.
Gode Gud.
Har du knutit Epperson till mordet på din mor?
Han gjorde det.
Och polisväsendet och åklagarämbetet skyddade honom efteråt.
Han fick ny identitet.
Han dödade kanske fler än min mor.
Meddelare har alltid gjort det nödvändigt att titta åt andra hållet ibland.
För det allmännas bästa.
Men om han gjorde nåt sånt, var jag då inte medveten om det.
Nån visste det.
Men han var för viktig för hans utredning
för att åka dit för några mördade prostituerade.
Han fick frikort.
Svårt att tro.
För en vecka sen berättade du att mordet på en polisman,
din son, skulle sopas under mattan.
Det fann du inte svårt att tro.
Jag har inte tillgång till omlokaliseringsakterna, men det har du.
Du är polischef.
Jag ska se vad jag kan hitta. Jag ringer dig.
-När? -Snart.
Läget?
Jag söker Big Wave Dave. Är han här?
Dave.
Nej. Han är inte här längre.
Jaså? Han sa att han skulle vara här.
Omöjligt.
Varför då?
Han har varit död ett tag nu.
Ja, han fick cancer.
-När då? -För cirka två år sen.
Han kände sig konstig och sökte läkare. Fem veckor senare var han död.
Det gick fort.
-Var du en vän till honom? -Nej.
-Gick du på begravningen? -Ja. Hur så?
Är det där han?
Ja, Dave Aronson.
DAVID ARONSON 6 DEC 1944 - 19 OKT 2012
Du vann, eller hur?
Du kom undan med det. 44 - 19 OKT 2012