DISCIPLINRAPPORT HIERONYMUS BOSH - G #265
TREG TAYLOR FÖRSEELSE: SLAGSMÅL
-God morgon. -Harry.
Sätt dig och ät lite frukost. Du ser för eländig ut.
Tack detsamma.
Har du sovit i den klänningen?
Pokerpartiet slutade nyss. Jag vann 30 000 dollar.
Jag var på gång. Jag ringde nästan återbud till dig.
Grattis. Varför gjorde du inte det?
-Kaffe? -Ja, tack.
Nej, tack.
Jag återvänder till Vegas lite fortare än beräknat.
Vad har hänt?
Maddie var med om en bilolycka igår kväll.
-Va? -Hon mår bra.
Bara några skråmor av krockkudden.
Krockkudden?
Hon är mest uppskakad. Jag åker hem och tar hand om det.
Vem körde?
En vän till henne.
Han har körkort, polisen skrev rapport, han är försäkrad.
Hade han druckit? Eller hon?
Nej, säger hon, och jag tror henne, och att det var den andra förarens fel.
-Åkte hon till akuten för undersökning? -Harry, ungdomar är dumma.
De gör dumma saker, som du väl vet. Lyckligtvis mår alla bra.
Inte jag.
Hur var det med föräldraövervakning? Var fan var Reggie?
På jobbet. Jag visste att du skulle bete dig så här.
Du var här, "på gång". Bra.
Var inte en skitstövel.
Du var i din privata zon hela vårt äktenskap.
Vi är inte frånvarande föräldrar.
-Inte? -Dra åt helvete.
Du är sinnebilden för frånvarande förälder.
Jag måste till flyget.
Jag åker dit i helgen och pratar med henne.
Var inte löjlig.
Eleanor, hon kunde ha blivit dödad.
Jag sköter det här, Harry.
Om du vill ha en mer aktiv roll i vår dotters liv,
kan vi prata om det sen.
Bosch.
Jag trodde inte att det skulle vara så svårt.
Du har gått igenom det här, Harry.
Ge mig lite råd.
Vad pratar vi om, Waits? Vad vill du?
Min mor dog igår.
Jag såg henne ligga där,
och tänkte på den stunden, den längsta resan vi gör.
Jag beklagar sorgen.
Hon kommer att ruttna som en frukt,
och jag kan inget göra.
Förstår du?
Den här jävla situationen jag befinner mig i...
-Jag kanske kan hjälpa. -Tänker du begrava henne åt mig?
Nej, tack. Det är en sons plikt.
Varför inte lägga henne hos de andra?
-"De andra"? -Dina andra offer.
Du stjäl inte spadar, du samlar själar. Så sa du.
Kan hon inte vila i frid med de andra? Var du nu la dem.
Fattar du ingenting?
Jag älskade henne.
Begrava henne med de där jävla hororna?
Skojar du?
Jag är ledsen. Glöm att jag nämnde det.
Du är ledsen.
Vad har du på agendan idag?
Det vanliga.
-Och ett samtal med Isaiah Ott. -Jag trodde att du avskydde honom.
Ja, och det är ömsesidigt.
Det som den värderade pastor Isaiah Ott
önskar mer än nåt annat i världen,
är att ha sin tumme på Los Angeles-polisen.
Så varför samtalet?
Vi ska komma överens, den gode pastorn och jag.
-Ett själarnas möte. -Om vad?
Vad kan Ott göra för dig?
Det handlar inte om vad han kan göra för mig,
utan vad han kan göra för Richard O'Shea.
"Rick" O'Shea? Verkligen?
Ny borgmästare, ny polischef.
Jag förstår.
Glöm inte en sak.
Att nån bär prästkrage innebär inte att man kan lita på honom.
Säg nåt som jag inte vet.
Hur går det?
Har du hört uttrycket "nål i en höstack"?
-Det finns här nånstans. -Hur kan du vara så säker på det?
Jag tittade på min McClaren-akt igår kväll
och fann ett mönster, en återkommande notering.
A-C 102.
"A-C 102"?
En kod för att sätta nån i isoleringen.
Det ska hjälpa oss att hitta Waits riktiga namn.
Satte de barn i isoleringen? För vad?
Förseelser, attityd, bristande respekt.
Det var säkert du.
Jag var ofta uppkäftig och rymde. Annat också.
Annat? Som vad?
Mest slagsmål. Jag var jämt arg.
Jag flög på alla som knuffade mig i matkön
eller pratade illa om min mamma.
Så jag satt mycket i isoleringen. Det gjorde Waits också.
Alla akter där den noteringen saknas kan ni lägga åt sidan.
Harry, det är för fan ett ungdomshem.
Det finns fler akter med noteringen än utan.
Var inte negativ. Det är alltid en hjälp.
Lyssna på henne.
JAG FÖRLÅTER DIG STOKES GÅ OCH SYNDA INTE MER
Jättekul.
Ignorera det där larvet, Harry.
Teknikerna pingade Waits mobil. Rosedale Cemetary.
Waits mor dog. Det var därför han ringde mig.
Be insatsstyrkan skicka dit en bil och filma.
-Pinga hans mobil varje halvtimme. -Ja, vi kanske har tur.
Jag kanske vinner på Lotto.
-Du måste köpa en kupong först. -Är det så det funkar?
Jasper.
Han har nåt att visa oss om Delacroix.
Okej.
Hej. Läget, Jules?
-Som efter en bröstsmäll av en gorilla. -Du är okej, Brasher.
-Inspektör. -Vänta lite.
Brasher, kommissarien vill träffa dig genast.
Okej.
Vad är prognosen?
Enligt läkaren kan jag vara i aktiv tjänst igen om två-tre veckor.
Och vad säger du själv?
Tre veckor låter länge.
Jag kunde behöva tio till som du.
Men istället för att ha tio till,
är jag en kort, för din version är inte sann, eller hur?
Har du läst ditt vittnesmål?
Jag har inte tillgång till akten, sir.
Det hade inte hjälpt om Bosch hade stött din version.
Tror du att rättsteknikernas undersökning hjälpte dig?
Tror du att de fann krutstänk på hans händer?
-Jag vet inte. -Det vet du. Svaret är nej.
Allt de fann stöder Stokes version, inte din.
Jag kanske borde ha mitt fackombud här, sir.
Jag försöker rädda ditt jobb, men du måste hjälpa mig.
Hur gör jag det?
Inspektör Bosch inledde en sexuell relation
med dig, i strid mot polisväsendets policy.
Du måste anmäla den relationen.
Anmäla?
Du kände dig pressad in i relationen för att han var din överordnade. Tvingad.
Du trodde att din karriär skulle skadas om du sa nej.
Han var inte formellt sett min överordnade och jag kände mig inte pressad.
Det var en olämplig relation
enligt polisens policy, eller hur?
Hur kan en sån här anmälan
undergräva hans vittnesmål om vad som hände i garaget?
Det gör hans vittnesmål irrelevant.
Ingen höjdare vill läsa om en sexskandal, särskilt inte med Bosch inblandad.
Lämna in anmälan, dra tillbaka ditt falska vittnesmål,
så försvinner din tredje prickning som om den aldrig funnits.
Men han tvingade mig inte. Det var ömsesidigt.
Han utnyttjade dig, Brasher.
På alla sätt utnyttjade han dig.
Han förstörde din karriär inom Los Angeles-polisen.
Tänker du bara acceptera det?
Får jag tänka på saken?
Ja, men inte för länge.
Du har skrivbordstjänst så länge.
Tack, kommissarien.
Polischef Irving.
Pastorn.
Får jag visa dig runt?
Jag är bekant med den här kyrkan.
Jag brukade komma hit varje söndag med mina föräldrar.
Visst. Jag glömde att du är härifrån.
Jag glömmer det inte.
Vad kan jag göra för dig.
Jag tror att vi kan göra nåt för varandra.
Jag lyssnar.
Du kan använda din betydande karisma och ställning i staden
för att stödja Richard O'Sheas kandidatur till borgmästarposten.
Är inte du och han dödliga fiender?
Allianser växlar. Man måste vara flexibel här i världen.
Om jag utgår från att det är fråga om tjänster och gentjänster,
vad får jag i utbyte för mitt stöd?
Om du levererar rösterna, vad vill du ha i utbyte?
Ett stopp för Gestapo-taktiken här i South LA,
stopp för vissa poliser, stopp för rasprofilering.
Vi är knappast Gestapo,
och överhettad, hatisk retorik hjälper inte saken.
Jag ber om ursäkt.
Jag menar bara att det ligger i bådas vårt intresse
att undvika nåt som liknar Ferguson, Missouri, här i LA.
-Det vill ingen av oss. -Förstår vi varandra?
Det verkar så.
Jesper, vad var så viktigt att du inte kunde skicka en rapport?
Jag ville visa dig nåt.
Jag gick igenom bevismaterialet i Delacroix-fallet en gång till.
Det fanns skateboard-remmar på ryggsäcken, va?
Det hittades ingen skateboard i graven.
Men den här hittades i Nicholas Trents hus.
Vi avskrev Trent som misstänkt.
Inga bevis knöt honom till Arthur,
och han flyttade dit två år efter mordet på pojken.
Jag ville bara kolla om vi hade missat nånting
innan jag skickade allt till förvaringen.
För säkerhets skull ville jag kolla
om polyfiber från ryggsäcksremmarna
hade fastnat i hjulen.
Jag fann inga fibrer, men det här.
Såna här skateboards var dyra då.
A.D. 1993 Mike McGill - POWELL PERALTA
-De flesta barn hade märkt den. -"A.D. 1993."
"Arthur Delacroix." Det var som fan.
1993, året innan han dog.
Nicholas Trent hade pojkens skateboard.
Bra jobbat, Jesper.
-Vi behöver foton av det här. -Ska bli.
-Inspektör Bosch? -Ja.
Jag kommer strax.
-Jag gjorde nog bort mig med Waits-fallet. -Hur då?
Jag fick ett samtal hit direkt efter att Waits arresterades.
Han påstod sig vara från åklagarämbetet, det lät äkta.
Han sa att ni inte hade lämnat in nån bevisrapport än,
och han ville veta vad som hittades i graven.
Han kunde inte få tag i dig, och han hade bråttom.
Jösses.
Jag är förbannat ledsen. Han lät så äkta.
Du berättade för Waits om ryggsäcken?
Vad som fanns i den?
Du berättade om sjöstjärnan?
Det var hans biljett ut ur fängelset. Fattar du vad du gjorde?
Ja, och jag borde ha vetat bättre.
Vill du att jag säger upp mig?
-Vad ville han? -Bekänna.
Bekänna? Vadå?
Waits fick tag i en kontantmobil i Pitchess,
ringde Jesper och lurade honom att nämna sjöstjärnan.
Den dumma fan.
-Skällde du ut honom? -Det behövdes inte.
Det positiva är att han löste Laurel Canyon-fallet åt oss.
-Hur då? -Det är tydligt, Trent hade skateboarden.
Han tog den från Arthur efter att ha dödat honom.
Öppna ögonen, partner.
Vi hade rätt först när vi misstänkte Trent.
Han levde med det i alla år och väntade på att polisen skulle komma.
Till slut kom vi, och han begick självmord.
Skriv rapporten, du.
-Jäklar. Du är tillbaka. -Jag börjar imorgon.
Vad ville Pounds?
-Ha Boschs huvud på ett fat. -Det låter passande.
Enda sättet att rädda jobbet är att anmäla honom för sexuella trakasserier, sa han.
Efter det han gjorde mot dig? Gör det.
Han förrådde dig och oss allihop.
Om du vill bli polis måste du få bort honom på ett eller annat sätt.
Om hans version vinner är du rökt i alla fall.
-Pyrrhusseger. -Vadå?
Även om det funkar förstör det bådas våra karriärer.
Hur menar du?
Mitt rykte blir förstört. Jag blir fast som patrullerande.
Jag gillar att patrullera.
Men en collegetjej som du vill klättra.
-Du har större ambitioner. -Ja. Mycket större.
Jerry, nåt nytt om Waits?
Enligt insatsstyrkan har en kamera i Hollywood
fångat en skåpbil igår kväll som matchar den vi söker.
-Fångade den bilnumret? -Nej, dålig vinkel.
-Skit också. -Ja.
Vart ska du? Harry.
-Julia, kan vi prata? -Skojar du?
Du är i uniform.
Verkligen observant. Men så är du ju kriminalare.
Ja, jag är tillbaka, i väntan på disciplinutredningen.
Du gottar dig säkert åt det.
-Du borde gå hem. -Ursäkta?
Ta ledigt tills det här är över.
-Varför i helsike då? -Det är det hedervärda.
Om du inte har stake att medge ditt misstag och säga sanningen,
var åtminstone inte här och backa upp din fejkstory.
Ska du prata om stake och "hedervärt"?
Jag har all rätt att vara här. Och förresten,
Stokes angrep dig, du släppte honom, och jag är mesen?
Sen attackerar han mig, och du vågar inte försvara mig?
-Så var det inte. Du gjorde bort dig. -Dra åt helvete.
Pinsamt att jag tog dig på allvar.
Du har verkligen hand med kvinnor, Harry.
Verkligen.
Pastor Ott besökte mig, Irv.
Helt oväntat, inofficiellt.
Vad ville han?
Han har visst en dröm.
En vision av mig som borgmästare och dig som polischef.
Han är redo att stödja mig helhjärtat
och leverera rösterna i sitt distrikt.
Vad vill han ha i gengäld?
Några välbehövliga reformer?
Han ville faktiskt ha lite mer än så.
Han ville ha nåt för egen del.
Staden kan ge honom anslag till hans uppsökande verksamhet.
Han vill ha en plats i poliskommissionen.
Det var inte det vi pratade om.
Verkligen inte.
Han kan dra åt helvete. Det är utpressning.
Han är inte den enda predikanten i South LA.
Vi har redan lovat.
Vill du ha honom som fiende?
Vill du att han stöder våra motståndare?
Det vill då inte jag.
Du satte igång det här, Irv.
Vad väntade du dig egentligen?
Jag glömmer inte det här.
Vi får ge igen senare.
Det här är en jättechans för oss båda.
Låt oss inte missa den.
Då börjar vi.
Mr Trent, ni har ingen skyldighet att prata med mig idag.
Varför sitter ni i så fall i mitt vardagsrum?
Har ni nånsin lagt märke till nån ovanlig aktivitet uppe i sluttningen?
Inte direkt. Ungarna brukade leka där uppe.
Brukade ni titta på?
Vad insinuerar ni?
-Inget alls, sir. -Nej, jag tittade inte på.
Jag höll mig undan från barn efter min dom.
Jag såg dem där uppe när jag rastade hunden.
Några särskilda barn?
Det fanns alltid barn där.
De gick upp dit och rökte cigaretter.
Vi var oroliga att de skulle starta en gräsbrand.
"Vi"?
De boende. Mina grannar och jag.
Dr Guyot.
Inspektör Bosch.
Vad för er tillbaka hit?
Har ni gjort några framsteg?
Så smått, doktor.
Nicholas Trent sa att när han först flyttade hit
brukade barn leka på gatan och uppe i sluttningen.
Ja. Det är lugnare nu.
Inte så många barn här på gatan längre.
Minns ni namnen på några av dem?
Det var 20 år sen. Jag var inte ung ens då.
Tror ni att den mördade pojken var en av dem?
Möjligen. Ibland.
Han kanske hade vänner här på gatan.
Har ni pratat med Blaylocks?
Jag känner inte igen namnet från dörrknackningen vi genomförde.
De flyttade till Tonopah för några år sen när han gick i pension.
De bodde där Hutters bor nu.
Jag gissar att de flesta av barnen
som lekte på gatan genom åren
var deras fosterbarn och deras vänner.
Har ni möjligen Blaylocks nya adress?
Jag får julkort från dem varje år.
-Jag ska hämta ett. Kommer strax. -Tack.
Jag pratade med Hutters.
Och jag ringde mrs Blaylock i Tonopah för att följa upp.
Hon mindes inte Arthur och hade bara gott att säga om Nicholas Trent.
Fick du namnen på fosterbarnen?
Hon nämnde inte att hon hade några barn, inte ens fosterbarn.
Det låter på dig som om jag har gjort ett misstag.
Vad skulle jag göra? Åka dit och knacka på?
Det är sex timmars bilresa till Tonopah.
Jag ringer dig sen, Jerry.
03.52
-Mr Blaylock? -Det är jag.
Jag såg er vänta där ute.
Jag heter Harry Bosch. Jag är kriminalinspektör från LA.
Jag skulle vilja prata med er och er fru om ett fall jag jobbar med.
Jag vet inte om hon är uppe än.
-Hur länge har ni väntat där ute? -Sen cirka klockan fyra.
Jag fixar lite kaffe.
-Gärna, bara det är varmt. -Kom in.
Svart?
-Alla poliser jag har känt vill ha svart. -Det blir utmärkt.
-Känner ni många poliser? -Jag gjorde det när vi bodde i LA.
Jag jobbade vid brandkåren i 30 år, och slutade som brandchef.
-Vilken avdelning? -Hollywood.
-Morddivisionen. -Det var som tusan.
Jag jobbade på station 27 i sex år, i samma byggnad som ni.
-Världen är liten. -Ja, verkligen.
-Sätt er. Jag hämtar Audrey. -Tack.
Hon kommer strax.
Vad gäller det?
Jag jobbar med ett fall i ert gamla kvarter, Wonderland.
Vi kontaktar folk som bodde där 1994.
Vi bodde där då,
men jag minns inga mordfall i grannskapet.
-En polis har redan ringt oss om det. -Jaså? När då?
Det var före jul. Du var ute på långpromenad.
Du sa då inget till mig.
-Det var inte värt att nämna. -Min partner ringde. Jag bara följer upp.
Jag tror er inte.
Ursäkta?
Ni kör inte hela natten och knackar på här i gryningen
bara för att följa upp ett telefonsamtal.
Ni försöker sätta dit nåt av våra barn.
Mrs Blaylock, jag försäkrar
att jag inte försöker sätta dit nån för nånting.
Jag tror er ändå inte. Jag vet vad han vill.
Audrey, låt honom ställa sina frågor.
Jag förstår att ni hade ett antal fosterbarn
när ni bodde i Wonderland.
Det stämmer. Vi hade totalt...
-Hur många? 36? -Trettioåtta.
Trettioåtta barn genom åren. Ibland så många som sex samtidigt.
En fin gärning.
I förra månaden hittade kvarlevorna av en pojke i sluttningen ovanför Wonderland.
Han mördades och begravdes där för 20 år sen.
Han hette Arthur Delacroix.
Säger det namnet er nånting?
Nej. Audrey?
Nej, och det sa jag till kriminalaren som ringde.
Jag sa att vi inte visste nånting om den där döda pojken.
Jag tänkte att det kanske var möjligt
att han var vän till nåt av era barn.
Det är precis det här jag menar.
Ni söker efter nåt som passar era behov.
Barnen kom från en svår bakgrund.
Alla var inte änglar när de kom till oss.
Och nu tänker ni välja nån av dem att skylla mordet på.
Jag vill att ni båda tittar på det här fotot.
Det togs vid er carport på Wonderland Avenue.
Jag tog visst det här fotot. Jag gav kopior till barnen.
Känner ni igen nån på fotot?
Det där är Johnny,
och det där är hans vänner från där han bodde förut.
-"Johnny"? -Johnny Stokes.
Han var hos oss i några år.
Hans foto hänger där på väggen.
Och ni säger att barnen på fotot
var vänner till Johnny från där han bodde förut?
Vi uppmuntrade Johnny att uppehålla kontakten med dem och bjuda dit dem.
Vi hade en tom swimmingpool i trädgården. För jobbig att underhålla.
De älskade att skejta i den.
Känner ni igen den här pojken?
Ja, ansiktet. Jag vet inte hans riktiga namn.
-De kallade honom "Goof", "Goofy". -Vet ni varför?
Han satte fel fot främst på skateboarden,
och barnen sa att han skejtade "goofy".
-Den pojken var Arthur Delacroix. -Den mördade pojken?
Kära nån. Jag beklagar verkligen.
Känner ni igen den här?
Audrey, visst är den lik den som Johnny hade?
-Kanske. -Vet ni hur han fick tag i den?
Det var så länge sen.
Han vann den i en tävling. Han var väldigt stolt över den.
Den blev kvarlämnad när han skickades till Sylmar.
Vet ni vad som hände med den?
När vi flyttade därifrån sålde vi alla barnsaker vi hade
till en granne på samma gata.
Minns ni namnet på grannen?
Nick... Nick Trent.
Han jobbade med filmer. Rekvisita och sånt.
Det var Stokes. Vi hade honom. Jag släppte honom.
Var är du? Vad pratar du om?
-Jag lämnade just Tonopah. -Tonopah?
Johnny Stokes var ett av Blaylocks fosterbarn.
-Du skojar. -Stokes bodde hos Blaylocks 1994.
Arthur hälsade på honom där. Han kände igen honom sen tidigare.
Menar du att Stokes dödade Arthur?
-Utan minsta tvekan. -Men varför? Vad i helvete?
De var ju bara barn.
Skateboarden. Arthur hade den, och Stokes ville ha den.
Jösses.
Hur fick Trent tag i den?
Blaylocks sålde sina barnsaker till honom när de flyttade.
Jag ska be centralen att skicka ut en efterlysning.
Det här kommer inte att bli populärt hos de vanliga poliserna.
Nej, det är mitt ansvar.
Jag sköter det.
Bosch.
Harry, Waits pratar i sin mobil i en gränd i Hollywood.
Spärra av fem kvarter åt alla håll, ingen släpps in eller ut.
Skicka upp en helikopter genast. Jag är där om fem minuter.
6-William-21 svarar.
6-Adam-37, vi har en kod 6 på Hollywood och Gower.
Vi behöver en ambulans
för en kvinna i 30-årsåldern, medvetslös, andas inte.
Kvinna. Va?
6-William-21 här. Bekräfta att offret är en kvinna.
Svar ja. Kvinna i 30-årsåldern.
-Vad har hänt? -En 187:a, Harry.
-En kvinna. -Kvinna?
Varför tror vi att det är Waits?
Hans mobil pingar fortfarande enligt teknikerna.
Brottsplatsen är störd.
-Det ser arrangerat ut. -Hur då?
Området kring sopcontainern har blivit rensopat, och de där.
Offrets?
Hon har sina på sig. De där är ett reservpar.
-Har ni hittat hans mobil? -Inte än.
-Och hennes mobil? -Inga spår av den.
-Identitet? -Monica Reynolds.
En av poliserna identifierade henne som en lokal prostituerad.
-Jösses. -Vad är det? Mår du bra?
-Ge mig ett ögonblick. -Vad är problemet?
Det här är för mig.
Han gjorde det för min skull.
Va?
Han gjorde det för att komma åt mig. Ta en titt.
-Det var vad som hände min mor. -Jösses. Harry.
Jag har läst rapporten.
Waits dödade den här kvinnan på samma sätt som min mor mördades
och arrangerade det likadant.
-Hur visste han om allt det där? -Nate Tyler.
Det stod om mordet i tidningarna. "Prostituerad mördad i Hollywood."
Tylers nedsmutsningsartikel ledde Waits till de gamla artiklarna.
Stackars kvinna.
Åk hem, Harry.
Jag tar hand om det här.
-Har du en känsla av att han bevakar oss? -Vem då? Waits?
Inkommande samtal (323)555-8153
-Ska jag svara? -Jag tar det.
Fick du mitt budskap?
Tror du att du är smart?
Begrav henne. Hon var en hora som din mor.
Inte som min.
Min mor var ett helgon.
Det är en sak vi inte har gemensamt.
Njut så länge du kan, Waits. Vi närmar oss.
Jag vet att du är i närheten. Jag känner lukten.
Du låter trött.
Det är i alla fall jag. Den här sista gjorde motstånd.
Jag hör av mig.
Han är i närheten.
Kan jag hjälpa dig?
Bosch, morddivisionen, Hollywood. Jag söker efter en morddokumentation.
-Vet du vem som sköter fallet? -Inte aktivt.
Jag gissar att Cold Case-avdelningen kan ha tagit ut den.
Jag vore inte här så sent om det inte var viktigt.
Har du ett namn eller diarienummer?
Marjorie Lowe, 1979.
Du sover säkert när jag kommer hem.
Sov gott, Harry.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Vi ses imorgon bitti.
LOWE MARJORIE PHILLIPS DR - 10459
LOS ANGELES POLISVÄSENDE MORDDOKUMENTATION
MARJORIE PHILIPPS LOWE 10-28-79
Undersökning av underkroppen visade inga livshotande skador
Los Angeles Times Kvinna funnen död i sopcontainer e skador