CHIBRITURI CARE SE APRIND ORIUNDE
Am un sentiment care nu mă lasă
Nu mă lasă
Ca mine
CAZIER JUVENIL HIERONYMUS BOSCH - G #265
TREG TAYLOR INFRACȚIUNE: BĂTAIE
- Bună dimineața. - Harry.
Ia loc și ia micul dejun. Arăți ca naiba.
Mersi. Și tu.
Ai dormit în rochia aia?
Tocmai am terminat. Am câștigat 30.000 $.
Eram pe val. Era să anulez.
Bravo. Și de ce nu?
- Cafea? - Te rog.
Nu, mulțumesc.
Mă duc în Vegas, mai repede decât credeam.
Ce se întâmplă?
Maddie a lovit mașina aseară.
- Ce? - Este bine.
A zguduit-o airbagul.
Airbagul?
E doar speriată, dar merg la ea.
Cine conducea?
Amicul ei.
I-au luat permisul, i-au făcut raport, are asigurare.
Era băut? Și ea?
Ea zice că nu, și o cred. Zice că e vina celuilalt șofer.
- A mers la urgență? - Uite, Harry, copiii sunt proști.
Fac prostii, știi și tu. Din fericire, sunt toți bine.
Eu nu sunt.
Supravegherea parentală? Unde era Reggie?
Lucra. Știam că vei reacționa așa.
Erai aici, „pe val.” Drăguț!
Nu fi nemernic.
Toată căsnicia ai fost în zona ta.
Eu și Reggie suntem prezenți.
- Da? - Du-te dracu'!
Tu ești părintele absent!
Plec la aeroport.
Vin în weekend, să vorbim.
Nu fi ridicol.
Eleanor! Putea să moară.
Mă ocup eu, Harry.
Dacă vrei să fii mai activ în viața ei,
putem vorbi mai târziu.
Bosch.
Nu credeam că va fi atât de greu.
Tu ai trecut prin asta, Harry.
Dă-mi un sfat.
Despre ce vorbești, Waits? Ce vrei?
Mama mea a murit ieri.
O văd întinsă acolo,
și mă gândesc la momentul acela, cea mai lungă vacanță împreună.
Condoleanțe.
Va putrezi ca o bucată de fruct,
și nu pot face nimic.
Înțelegi?
Situația asta nenorocită în care sunt...
- Poate te pot ajuta. - O îngropi tu în locul meu?
Nu, mersi. Asta e datoria fiului.
De ce nu o pui lângă ceilalți?
- „Ceilalți”? - Celelalte victime.
Tu nu furi lopeți, ci colecționezi suflete, mai știi?
Nu se poate odihni în pace lângă ceilalți? Oriunde i-ai pus?
Nu înțelegi nimic?
Am iubit-o.
Să o îngrop cu ele, cu târfele alea nenorocite?
Îți bați joc de mine?
Scuze. Uită ce am zis.
Îți pare rău.
Ce program ai azi?
Ca de obicei.
- Și o întâlnire cu Isaiah Ott. - Credeam că îl urăști.
Așa e, și el pe mine.
Dacă e ceva ce Prea Sfințitul Isaia Ott
își dorește mai mult decât orice pe lume,
e să strângă carotida poliției cu degetele lui grase.
Atunci de ce te întâlnești cu el?
Vom ajunge la un acord, eu și bunul părinte.
- O întâlnire a minților. - Despre ce?
Ce poate face Ott pentru tine?
Nu e ceea ce poate face el pentru mine...
Ci ce poate face pentru Richard O'Shea.
„Rick” O'Shea? Pe bune?
Un primar nou, un șef de poliție nou.
Înțeleg.
Nu uita.
Doar dacă un om poartă acel guler, nu înseamnă și că e de încredere.
Spune-mi ceva ce nu știu.
Cum merge?
Știi expresia „acul în carul cu fân”?
- E acolo pe undeva. - De ce ești așa sigur?
Am citit azi-noapte dosarul McClaren
și am găsit un tipar, o notă recurentă.
A-C 102.
„A-C 102”?
E un cod pentru izolare.
Ne va ajuta să găsim numele lui Waits.
Băgau copii la izolare? De ce?
Infracțiuni, atitudine, lipsă de respect.
Pun pariu că ăla erai tu.
Le-am dat multe bătăi de cap, fugeam mereu. Și altele.
Altele? Cum ar fi?
Mă băteam mai mereu. Eram furios non-stop.
Te băteam dacă ne ciocneam la prânz
sau ziceai ceva de mama.
Am petrecut mult timp în cufăr. Ca Waits.
Dacă notația nu e în dosar, lăsați-l.
Harry, e o instituție pentru tineri.
Sunt mai multe dosare cu notația decât fără.
Nu fi pesimist. E un început.
Da, cum zice ea.
TE IERT STOKES DU-TE ȘI NU MAI PĂCĂTUI
Hilar!
Ignoră mizeria aia, Harry.
I-au găsit mobilul lui Waits. Cimitirul Rosedale.
I-a murit mama. De asta m-a sunat.
Trimite o echipă, să ia orice filmare.
- Localizați-l din 30 în 30 de minute. - Poate avem noroc.
Poate câștig la loto.
- Întâi trebuie să cumperi bilet. - Așa merge?
Jesper.
Zice că are ceva important despre Delacroix.
Bine.
Cum ești, Jules?
- Parcă m-a pocnit o gorilă. - Ești în formă, Brasher.
- Dle sergent. - O clipă.
Brasher, căpitanul vrea să te vadă rapid.
Da.
Care e prognosticul?
Doctorul zice că pot reveni în două, trei săptămâni.
Și tu ce zici?
Trei săptămâni e mult.
Aș vrea încă zece ca tine.
Dar, în loc să mai am zece,
am unul lipsă, pentru că variata ta e un rahat, nu?
Ți-ai citit declarația?
Nu am acces la dosar, dle.
Nu conta dacă Bosch te susținea.
Crezi că te ajută rezultatul criminaliștilor?
Crezi că i-au găsit reziduuri pe mâini?
- Nu știu. - Ba știi. Nu au găsit.
Tot ce au găsit susține versiunea lui Stokes, nu a ta.
Poate trebuie să chem supervizorul.
Încerc să-ți salvez slujba, dar vino în întâmpinare.
Cum adică?
Bosch a inițiat o relație sexuală
cu tine contra politicii departamentului.
Trebuie să raportezi relația și să depui plângere.
Plângere?
Te-ai simțit obligată, deoarece îți era superior. Constrânsă.
Credeai că-ți afectează cariera dacă nu te supui.
Tehnic, nu-mi era superior, și n-am fost presată.
A fost o relație nepotrivită
conform politicii departamentului, nu?
Cum poate o plângere de hărțuire
să-i submineze declarația despre ce s-a întâmplat?
Nu o face. Face cazul irelevant.
Nimeni de la centru nu vrea în presă un scandal sexual, mai ales cu Bosch.
Depui plângerea, îți retragi declarația,
iar al treilea calificativ va dispărea.
Dar nu m-a constrâns. A fost reciproc.
Ți-a tras-o, Brasher.
În toate felurile, Bosch ți-a tras-o.
Ți-a distrus cariera în poliție.
Vei accepta asta?
Pot să mă gândesc?
Să nu dureze prea mult.
Între timp, revii la sarcini ușoare.
Mulțumesc, căpitane.
Șefule Irving.
Părinte.
Să vă fac un tur scurt?
Cunosc această biserică.
Veneam aici duminica cu părinții mei.
Desigur. Am uitat că sunteți din comunitate.
Eu nu.
Cu ce vă pot ajuta?
Cred că am putea face ceva unul pentru celălalt.
Ascult.
V-ați putea folosi carisma și poziția în comunitate
să-l sprijiniți pe Richard O'Shea ca viitor primar.
Vă credeam dușmani de moarte.
Alianțele se schimbă. În această lume, trebuie să fim flexibili.
Presupunând că acest quid pro quo e ceea ce cred că este,
ce-aș primi în schimb pentru sprijinul meu de la voi doi?
Presupunând că-l veți acorda, ce doriți în schimb, părinte?
Încetarea tacticii de tip Gestapo din sudul LA-ului,
a anumitor politici de supraveghere și a judecăți rasiale.
Nu suntem Gestapo nici pe departe,
și o retorică plină de ură nu ajută la nimic.
Scuzele mele.
Vreau doar să spun că este în interesul amândurora
să evităm aici situații asemănătoare cu cele din Ferguson, Missouri.
- E ultimul lucru pe care ni-l dorim. - Deci ne înțelegem?
Așa se pare.
Jesper, ce e așa important că nu puteai raporta?
Voiam să vă arăt ceva.
Finalizam dovezile în cazul Delacroix.
Rucsacul era pentru skateboard, da?
În mormânt nu era nicio placă.
Dar în casa lui Nicholas Trent era una.
L-am eliminat pe Trent dintre suspecți.
Dovezile nu-l incriminează.
S-a mutat la doi ani după moartea băiatului.
Voiam să văd dacă am omis ceva
înainte să trimit dosarul la depozit.
Ca să fiu sigur, m-am gândit să verific
dacă fibrele din rucsac
s-au prins în ansamblurile roților.
Nu am găsit nicio fibră, dar am găsit asta.
Placa asta era atunci la modă.
- Mai toți copiii le marcau. - „A.D. 1993.”
„Arthur Delacroix.” Fir-ar să fie!
În '93, cu un an înainte să moară.
Nicholas Trent avea placa puștiului.
Bună treabă, Jesper.
- Avem nevoie de fotografii. - Sigur.
- Detective Bosch? - Da.
Vin imediat.
- Cred că am dat-o în bară cu cazul Waits. - Cum?
M-a sunat cineva aici, imediat după ce Waits a fost arestat.
Tipul a zis că e de la Procuratură, părea real.
A spus că nu avea raportul cu dovezile
și trebuia să știe ceea se găsise în mormânt.
Că nu putea da de voi și era presat de timp.
Iisuse Hristoase!
Îmi pare foarte rău. Părea al naibii de real.
I-ai zis lui Waits despre rucsac?
Ce conținea?
I-ai zis despre steaua de mare?
Ăsta a fost asul lui ca să iasă. Știi ce ai făcut?
Da, și trebuia să-mi dau seama.
Vreți să demisionez?
- Ce voia? - Să mărturisească.
Să mărturisească? Ce?
Waits a făcut rost de un telefon în Pitchess,
a sunat aici și a aflat de steaua de mare.
Tâmpitul naibii!
- I-ai tras una? - Nu a fost nevoie.
Partea bună e că măcar ne-a rezolvat cazul din canionul Laurel.
- Cum așa? - E clar, Trent avea placa.
A luat-o de la Arthur după ce l-a ucis.
Deschide ochii, partenere.
Am avut dreptate legat de Trent, înainte să greșim.
A avut-o în toți acei ani, așteptând să i se bată la ușă.
Într-o zi, s-a întâmplat. I-am bătut la ușă și s-a sinucis.
Atunci fă raportul.
FETE GOALE - AL ȘAPTELEA VĂL - FETE GOALE
- Fir-ar! Te-ai întors. - Încep mâine.
Ce voia Pounds?
- Capul lui Bosch pe tavă. - Mi se pare corect.
A spus că pot rămâne în poliție doar dacă depun plângere de hărțuire sexuală.
După ce ți-a făcut? Fă-o.
Ți-a tras-o, Brasher, și ne-a trădat pe toți.
Dacă vrei să rămâi în poliție, trebuie să-l discreditezi, cumva.
Dacă îl cred pe el, ești terminată oricum.
- Victorie pirică. - Ce?
Chiar dacă merge, ne strică amândurora cariera.
Cum așa?
Mă va lovi ca un bumerang. Voi rămâne la patrulare.
Mie îmi place strada.
Dar fetele de colegiu ca tine, carieriste...
- Ai ambiții mari. - Da. Mult mai mari.
Jerry, ceva nou despre Waits?
Grupul operativ spune o cameră a filmat
un microbuz asemănător azi-noapte.
- Ai numerele? - Nu, unghi nepotrivit.
- Rahat! - Da.
Unde te duci? Harry!
- Julia, putem vorbi? - Îți bați joc de mine?
Ești în uniformă.
Ce perspicace! Nu degeaba ești detectiv.
Da, m-am întors, aștept rezultatul procesului disciplinar.
Sunt sigură că abia-l aștepți și tu.
- Ar trebui să mergi acasă. - Poftim?
Ia-ți concediu până afli.
- De ce să fac asta? - Așa e onorabil.
Dacă n-ai curajul să-ți recunoști greșeala,
măcar ai decența de a nu fi aici când ți se va afla minciuna.
Tu vorbești despre curaj și onoare?
Am tot dreptul să fiu aici. Și dacă tot vorbim...
Stokes te atacă, tu-l eliberezi, și eu sunt slabă?
Apoi mă atacă și nu mă susții?
- Nu a fost așa. Ai greșit. - Du-te dracu'!
Mi-e jenă că te-am luat în serios.
Văd că știi cum să tratezi doamnele, Harry.
Nu-i așa?
Părintele Ott mi-a făcut o vizită, Irv.
Din senin, neoficială.
Ce voia?
Se pare că părintele are un vis.
O viziune cu mine ca primar, cu tine ca șef de poliție.
E gata să mă sprijine din toată inima,
să-și adune trupele, să-mi livreze votul comunității lui.
Și ce vrea în schimb?
Anumite reforme de mult așteptate?
De fapt, vrea ceva mai mult decât atât.
Vrea ceva pentru el.
Vrea ca orașul să-i finanțeze programele de asistență.
Vrea un loc în comisia de poliție.
Nu așa ne-am înțeles.
Sunt sigur.
La dracu' cu Ott! Asta e jecmăneală. Nu!
Și nu e singurul preot din sudul Los Angeles-ului.
Suntem deja băgați în asta.
Vrei să te pui rău cu tipul ăsta?
Vrei să lucreze pentru primarul în funcție?
Eu sigur nu.
Tu ai pus mingea în joc, Irv.
Unde naiba te așteptai să se ducă?
N-am să uit asta.
Ne răzbunăm mai târziu.
Am primit în dar un cal care ne poate duce pe amândoi până la linia de sosire.
Hai să câștigăm.
Să începem.
Dle Trent, știți că nu sunteți obligat să vorbiți azi cu mine?
Dacă e așa, atunci de ce stați în sufrageria mea?
Ați văzut vreodată activități neobișnuite pe deal?
Nu chiar. Copiii obișnuiau să se joace acolo.
Vă uitați când se jucau?
Ce insinuați?
- Nimic, dle. - Nu mă uitam la ei când se jucau.
Am stat departe de copii după problema mea.
Îi vedeam pe deal când îmi plimbam câinele.
Era un copil în mod special?
Erau mereu copii prin preajmă.
Obișnuiau să meargă acolo, să fumeze țigări.
Noi eram mereu îngrijorați că ar putea da foc dealului.
„Noi”?
Localnicii. Eu și vecinii mei.
Dle dr. Guyot.
Detective Bosch.
Ce vă aduce înapoi aici, detective?
Faceți progrese?
Foarte puțin, doctore.
Nicholas Trent ne-a spus că, atunci când s-a mutat aici,
erau mereu copii care se jucau pe stradă și pe deal.
Da. Mai liniște acum.
Nu mai sunt atâția copii pe stradă.
Vă amintiți vreun nume al acestor copii?
Au trecut 20 de ani. Nici atunci nu eram tânăr.
Credeți că băiatul ucis putea fi unul dintre ei?
E posibil. Din când în când.
Poate avea prieteni pe strada asta.
Ați vorbit cu familia Blaylock?
Nu știu numele din cercetările făcute în cartier.
S-au mutat în Tonopah acum câțiva ani, când s-a pensionat el.
Locuiau în josul străzii, unde e acum familia Hutter.
Părerea mea e că majoritatea copiilor
care se jucau pe stradă
erau copiii luați de ei în plasament și amicii lor.
Aveți cumva adresa familiei Blaylock?
În fiecare an primesc de la ei o felicitare de Crăciun.
- Vă aduc una. Vin imediat. - Mersi.
Am sunat familia Hutter.
Și am sunat-o pe dna Blaylock, în Tonopah, ca să verific.
Nu-l știe pe Arthur și a avut doar laude despre Nicholas Trent.
Ai aflat numele copiilor în plasament?
Nu a pomenit de niciun copil, în plasament sau altfel.
Faci să pară că am greșit ceva.
Ce era să fac, să merg acolo să le bat la ușă?
Tonopah e la șase ore cu mașina.
Te sun eu, Jerry.
- Dle Blaylock? - Eu sunt.
V-am văzut așteptând afară.
Mă numesc Harry Bosch. Sunt detectiv, poliția din LA.
Aș vrea să discutăm despre un caz la care lucrez.
Nu știu dacă soția mea s-a trezit acum.
- De cât timp așteptați? - De la ora 04.00.
Haideți să vă dau o cafea.
- Dacă e caldă, vreau. - Intrați.
O vreți neagră?
- Toți polițiștii pe care-i știu beau așa. - E perfectă.
- Știți mulți polițiști? - Da, când locuiam în LA.
Am fost pompier 30 de ani, m-am pensionat în grad de comandant.
- Ce divizie? - Hollywood.
- Omucideri. - Să fiu al naibii!
Am lucrat șase ani la stația 27, practic la doi pași de voi.
- E o lume mică. - Cu siguranță.
- Luați loc. Mă duc s-o aduc pe Audrey. - Mulțumesc.
Vine imediat.
Deci, despre ce e vorba?
Lucrez la un caz în vechiul dvs. cartier, Wonderland.
Îi contactăm pe cei care au stat acolo în '94.
Atunci locuiam acolo,
dar nu-mi amintesc de niciun caz de crimă din cartier.
- Ne-a sunat deja un detectiv despre asta. - Da? Când?
Înainte de Crăciun. Erai într-o drumeție.
Nu mi-ai zis.
- Nu aveam ce să-ți spun. - Era colegul meu. Eu doar verific.
Nu vă cred.
Poftim?
Nu conduci toată noaptea ca să ne bați la ușă
doar ca să verifici un apel.
Vreți să acuzați un copil de-ai noștri.
Dnă Blaylock, vă asigur
că nu vreau să acuz pe nimeni de nimic.
Tot nu vă cred. Știu ce vrea.
Audrey, te rog. Lasă omul să pună întrebările.
Înțeleg că aveați în plasament niște copii
când locuiați în Wonderland.
Da, așa e. Am avut în total...
- Câți, 36? - Erau 38.
Au fost 38 de copii de-a lungul anilor, uneori și șase o dată.
Bravo vouă.
Luna trecută, s-au găsit oasele unui băiat pe dealul din Wonderland.
A fost omorât și îngropat acolo acum 20 de ani.
Îl chema Arthur Delacroix.
Vă spune ceva numele ăsta?
Nu. Audrey?
Nu, și i-am spus detectivului care a sunat.
I-am zis că nu-l știm pe băiat.
Mă întrebam dacă e posibil
să fie amic cu un copil de-ai dvs.
Asta ziceam.
Căutați ceva care să vi se potrivească.
Copiii veneau din medii dificile.
Nu erau îngeri când veneau la noi.
Acum veți acuza unul dintre ei pentru crima asta.
Aș vrea să vă uitați amândoi la poza asta.
A fost făcută în garajul dvs. de pe Wonderland Avenue.
Cred că eu am făcut-o. Le-am dat copii copiilor.
Recunoașteți pe cineva din poză?
Ăsta e Johnny,
iar ei sunt amicii lui din vechiul cartier.
- „Johnny”? - Johnny Stokes.
A stat la noi o vreme.
Acolo, pe perete, e fotografia lui.
Ziceți că acești copii din poză
erau amici cu Johnny în vechiul cartier?
L-am încurajat să țină legătura cu ei, să-i cheme acasă.
Aveam o piscină goală. Costa mult întreținerea.
O foloseau pentru skateboard.
Vă amintiți de băiatul acesta?
Da, fața lui. Nu-i știu numele adevărat.
- Îi ziceau „Nătângul”. - Știți de ce?
Punea piciorul greșit pe placa de skateboard,
iar copiii îl numeau „pas nătâng”.
- Băiatul ăsta era Arthur Delacroix. - Cel ucis?
Îmi pare foarte rău.
Recunoașteți asta?
Audrey, nu pare a fi placa lui Johnny?
- Poate. - Știți de unde o avea?
A trecut mult timp.
A câștigat-o la un concurs. Era tare mândru de ea.
A lăsat-o când a mers la Sylmar.
Știți unde e?
Când ne-am mutat, am vândut lucrurile copiilor
unui vecin care locuia pe stradă.
Vă amintiți numele vecinului?
Nick... Nick Trent.
Lucra în industria filmelor. La recuzită.
Stokes era. L-am prins și i-am dat drumul.
Unde ești? Despre ce vorbești?
- Tocmai am plecat din Tonopah. - Tonopah?
Stokes e unul dintre copiii familiei Blaylock.
- Glumești. - Stokes a locuit cu ei în '94.
Arthur l-a vizitat acolo. Îl știa din vechiul cartier.
Zici că Stokes l-a ucis pe Arthur?
- Nu am niciun dubiu. - Dar de ce, Harry? Ce dracu'?
Erau niște copii.
Pentru placa de skateboard. Stokes voia placa lui Arthur.
Iisuse Hristoase!
Și cum a ajuns la Trent?
Familia Blaylock i-a vândut lui Trent lucrurile copiilor.
Anunț comunicațiile despre asta.
Asta nu va cădea bine multora.
Eu răspund.
Mă ocup eu.
Bosch.
Waits e la mobil pe o alee în Hollywood.
Setați o arie de cinci străzi peste tot.
Vreau și un elicopter. Ajung în cinci minute.
Sunt 6-William-21, răspund.
6-Adam-37, avem cod șase la Hollywood și Gower.
Cerem o ambulanță
pentru o femeie cam de 30 de ani, inconștientă și care nu respiră.
Femeie. Ce?
Aici 6-William-21. Confirmă, te rog, că victima e femeie.
Afirmativ. Femeie, aproximativ 30 de ani.
- Ce se întâmplă? - 187, Harry.
- O femeie. - Femeie?
De ce credem că e Waits?
Tehnicienii zic că mobilul merge.
E o scenă aiurea.
- Pare aranjată. - Cum așa?
Zona de lângă container e curată, măturată, și ăia...
Ai victimei?
Îi poartă pe ai ei. Ăștia sunt în plus.
- I-ați găsit mobilul? - Nu încă.
- Și mobilul ei? - E de negăsit.
- Identitatea? - Monica Reynolds.
Un polițist zice că „lucra” în zonă.
- Iisuse! - Ce este? Ce dracu'! Ești bine?
- Lasă-mă o clipă. - Ce este? Care e problema?
E pentru mine.
A făcut asta pentru mine.
Ce?
A făcut-o ca să ajungă la mine. Uită-te.
- Asta a pățit mama mea. - Iisuse! Harry.
Am văzut dosarul.
Waits a ucis-o pe femeia asta cum a fost ucisă mama mea,
a replicat crima.
- De unde știe? - Nate Tyler.
A apărut în toată presa. „Prostituată ucisă la Hollywood.”
Articolul lui Tyler l-a trimis pe Waits la articolele vechi.
Biata femeie!
Du-te acasă, Harry.
Mă ocup eu de asta.
- Ai sentimentul că ne urmărește? - Cine? Waits?
PRIMIRE APEL
- Vrei să răspund eu? - Răspund eu.
Ai primit mesajul meu?
Crezi că ești deștept?
Îngroap-o, detective. Era o curvă, la fel ca mama ta.
Nu ca a mea.
A mea a fost o sfântă.
Asta e ceva ce nu avem în comun.
Bucură-te cât mai poți, Waits. Ne apropiem.
Știu că ești în zonă. Îți simt mirosul.
Pari obosit, detective.
Eu sunt obosit. M-am luptat ceva cu ea.
Ținem legătura.
E aproape.
Cum vă pot ajuta?
Detectiv Bosch, Omucideri Hollywood. Caut dosarul unei crime.
- Cine se ocupă? - E inactiv.
Poate dosarul e la cazuri nerezolvate.
Nu aș fi aici la ora asta târzie dacă n-ar fi important.
Aveți un nume sau număr?
Marjorie Lowe, '79.
Vei dormi când mă întorc.
Vise plăcute, Harry.
- Te iubesc. - Și eu.
Ne vedem dimineață.
LOWE MARJORIE PHILLIPS CAZ - 10459
POLIȚIA LOS ANGELES DOSAR CRIMĂ
Examinarea extremității inferioare arată că nu sunt răni care să pericliteze viața
Femeie găsită moartă într-un container
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Cristian Draghici Popescu