- Pierce. - Ce este?
- Vreau să stai cu ochii pe tipul ăsta. - Bine.
- Tu să taci. - Bine.
Nimeni nu vorbește cu el. Nimeni nu intră.
- Recepționat. - Rahat.
- Omule, e unul dintre ei. Stai aici. - Taci din gură.
Ce dracu', omule?
Ce?
Vrei să faci pe durul?
Te-aș putea închide că ai atacat un polițist.
Ai primi minim un an, deșteptule.
- Îmi pare rău. Am greșit. - De ce ai fugit?
Pentru că au fugit toți.
E o reacție. Când auzi „poliția”, asta faci, fugi.
- Voiam doar să vorbim. - Da?
Rahat... N-am știut.
Am coastele rupte, omule.
Ofițerul de culoare voia să mă omoare.
Ce vrei? A auzit focul și partenera era jos.
Nu eu am tras. Jur că nu am împușcat-o.
Am fost acolo. Știu ce s-a întâmplat.
Atunci știi că nu eu am făcut-o.
Acum eu sunt unicul tău prieten, Stokes.
Ce vrei?
Povestește-mi despre Arthur Delacroix.
Despre cine?
În trecut era în gașca ta de skateboard.
Ăsta ești tu. Asta e gașca ta, nu?
Pe atunci, eram beat mai tot timpul.
Nici nu-mi amintesc numele lor, dacă le-am știut vreodată.
- Care e băiatul tău? - Eu pun întrebările.
Când a fost făcută poza asta?
Nu-mi amintesc.
Mergeați în canionul Laurel?
Nu. Eram băieții Wilshire, din „Miracle Mile”.
Cineva a făcut poza,
iar tatăl lui Arthur Delacroix îți știa numele.
Ne-a spus că Arthur te admira.
- Unde locuia? - Lângă Wilshire, în Carthay Circle.
Iată. Și eu stăteam acolo.
Carthay Square. Cred că de aici mă știa el.
Din cartier. Știi ce zic?
Blegul ăsta de aici era și el din Carthay.
Sunt destul de sigur. De el zici?
- Știi ce i s-a întâmplat? - Nu.
Nu. Am pierdut legătura cu ei
după ce am fost închis în Sylmar pentru un an.
- Când a fost asta? - În '95.
După ce am ieșit... Toți băieții plecaseră.
- FID e aici să vorbească cu tine. - Nu pleca.
Am un sentiment care nu mă lasă
Nu mă lasă
Ca mine
Când am ajuns în garaj, am alergat pe rampă către voci.
- Ce spuneau? - Era multă gălăgie.
Ecouri. Nu mi-am dat seama exact.
Stai acolo! Nu mișca! Întoarce-te! Mâinile pe perete!
Și când ai ajuns la ei?
- Totul s-a întâmplat foarte repede. - Dar când s-a descărcat arma?
Cum ziceam, totul era cam neclar.
Am nevoie de timp să-mi clarific detaliile.
Sigur. Poate îți vei aminti.
Ați interogat-o pe Brasher?
Cei de la Omucideri au prioritate.
Vorbim cu ea după ce termină ei.
- Ai de gând să-l arestezi pe Stokes? - Nu m-am decis.
Nu va fi nevoie.
Am auzit că îl acuză cei de la Omucideri.
- Pentru ce? - Tentativă de asasinat a unui polițist.
- Nu a fost așa. - Posesie de armă de foc.
- Nu era înarmat. - A luat arma lui Brasher.
Asta a zis ea?
Asta am auzit.
SPITAL LOS ANGELES INTRARE PERSONAL MEDICAL
Nu te mai preface că știi să citești.
Bună, Harry.
Cum te simți, dulăule?
Mai bine. Măcar mi-au scos tubul ăla ca să pot vorbi.
- Rahat, pot să-l bage înapoi? - Du-te dracu'!
Îmi pare rău că n-a mers cum trebuie, Harry.
Îmi pierd îndemânarea. Aș preda insigna, dar e încă la nenorocitul ăla.
Se putea întâmpla oricui, Crate.
O să-l prindem și-ți recuperăm și insigna.
Când îl prinzi, folosește arma mea. Știi ce zic?
Crăciun fericit, amice.
Purici fericiți, Harry.
Purici fericiți.
Te simți mai bine.
- Bună. - Ce mai faci?
- Cum te simți? - Plutesc.
- Ce ți-au dat? - Ceva...
super bun.
Care sunt pagubele?
Vreo două coaste rupte și o vânătaie mare, groaznică.
Te lasă să mergi acasă?
M-am dat cu capul cam zdravăn de ciment,
așa că mă țin aici la noapte, în caz că am o contuzie.
Vizitatori?
Irving și căpitanul Pounds au trecut o clipă.
Iar tata vine mâine dimineață.
E complet speriat. Vrea să renunț și...
- Ce i-ai spus? - Că în niciun caz.
Când sunt aproape de o medalie?
Și cei de la Omucideri?
Au venit și au zis că revin când e prezent reprezentatul meu.
Trebuie să te gândești la ce vei spune
înainte să-ți închidă cazul.
Da. Le spun ce le-am spun în seara asta.
Și anume?
Că ticălosul a vrut să-mi ia arma.
S-a descărcat. Am avut noroc că purtam vesta.
David!
- David! - Mamă?
Mamă?
Mamă, ce ai făcut?
- David. - Mamă! Ești bine?
Îmi pare foarte rău. Voiam doar să merg la baie.
E în regulă. Te-ai lovit?
- Nu știu. - Bine, haide. Lasă-mă să te ajut.
- Ce jenă îmi e! - E în regulă. Nu ai de ce.
Haide. Așa. Ține-te.
Ce m-aș face fără tine?
Bine, poftim.
În încheiere, aș dori să transmit oamenilor buni din Los Angeles
că acest nou sens al misiunii și lucrul în echipă
între biroul meu și poliția LA
ar trebui să ne ajute să dormim mai bine de sărbători.
Șefule?
Reținerea lui Raynard Waits rămâne pricipala noastră prioritate
și dedicăm toate resursele
realizării acestei sarcini cât mai repede posibil.
- Dar noi, ca Los Angeles... - A ieșit bine, șefule.
A fost live pe toate canalele.
Cred că am transmis mesajul.
Nu mai aruncăm vina de la unii la alții.
Suntem o echipă până se termină totul.
Da, domnule. Asta a fost clar și răspicat.
Acum trebuie doar să-l prindem pe nenorocit
înainte să ne tragă după el.
Singura zi a anului când vin mai târziu la muncă.
- Întrerup ceva? - Ca să fiu sinceră...
Împachetam cadourile.
Mâine e Crăciunul.
Da?
- Bună, Harry. - Bună, Lis.
- Am și eu unul? - Da, prăjitura cu fructe.
Drăguț. Cadoul meu de anul trecut?
Vrei o ceașcă de cafea?
Ce e așa de important că nu putea aștepta până ajungeam la birou?
Brasher a dat o declarație preliminară.
Zice că Stokes i-a luat arma.
- Nu asta s-a întâmplat? - Eu nu asta am văzut.
- Rahat. Harry, nu vreau să știu. - Stokes avea mâinile pe perete.
- Rahat. - Nu sunt complet sigur.
Nu vedeam clar.
I s-a descărcat arma când îl încătușa.
- Nu e grozav, dar se întâmplă. - Ar fi al treilea „nesatisfăcător”.
Rahat. Deci de-asta dă vina pe Stokes.
Vrea să-și salveze slujba.
Doar dacă tu nu confirmi,
nu că ți-aș cere asta.
Oricum ar fi, e terminată, dacă dă o declarație falsă.
Crezi că o poți convinge să facă ce trebuie?
Pot încerca. Și Stokes? Ar trebui să-l eliberez.
Așteaptă măcar până mâine.
Vor fi mai puțini colegi de-ai ei care să-l vadă plecând.
Așa o convingi pe Brasher să-și schimbe povestea.
Da, și e un gest frumos de sărbători.
Exact.
- Cablul e inclus, desigur. - Grozav.
Asta e grozav.
Ține mult la emisiunile ei, știți?
Avem divertisment live în weekenduri și de sărbători
și oferim servicii ecumenice duminica.
Sună minunat.
Cât costă toate astea?
Depinde de plan, de opțiunile selectate, de tipul camerei.
Pachetul de bază? Cât costă?
Medicare ar acoperi o parte substanțială.
- Bine. - Aduceți-o pe mama dvs., dle Martinez.
Vedeți locul, cunoașteți personalul.
David?
- Dle Martinez? - David.
Dle Martinez, sunteți acolo?
- Oprește-l. - ...ucigaș în serie, Raynard Waits.
Membrii familiei lui Luis Escobar...
Ascultam asta.
- Citești. - Încerc.
Când mergi după noii mei ochelari, David?
Mamă, rețeta ta e o comandă specială.
Au promis că sunt gata a doua zi după Crăciun.
Bine. Fir-ar...
- Ce citești? - Îmi împrospătez gramatica franceză.
Sună interesant.
Nu face pe deșteptul.
Nu ți-am înțeles niciodată lipsa de interes.
Ai fi putut vorbi fluent.
Dar o știi pe de rost, nu?
Nu mă satur de ea.
Am zis, mamă, a doua zi după Crăciun.
Îți amintești.
- Bună. - Salut.
Cum te simți?
Mă doare ca naiba.
Cafea? Tocmai am făcut.
Nu, mersi. Sunt suprasaturat.
E frumos aici.
Da.
Te-ai gândit să lucrezi în Pacific?
O schimbare plăcută.
Dar nu. Îmi place ciudatul Hollywood, cu agitația lui.
Da.
Știam un recrut, Williams, adora să lucreze în Hollywood.
Îi plăcea adrenalina.
Într-o zi, a găsit o Corvette cu numărul expirat.
Tipul nu oprește. Îl urmărește.
Da, la asta mă refer.
Williams îl urmărește trei cartiere,
tocmai până aici în Veneția.
Până să-l prindă, el și-a ieșit din minți, s-a enervat.
E gata să-l snopească.
Îl prinde, îl pune pe capotă, încearcă să-l încătușeze.
Bang!
Trage în roata din față a Corvette-ului. Amândoi s-au speriat groaznic.
Îmi place.
Chestia e că Williams era așa de agitat,
încât credea c-a scos cătușele, nu arma.
Ai venit până aici să-mi spui povestea asta?
Am venit să-ți zic că accidentele se întâmplă,
și că nu vreau să-ți faci rău cu o declarație incorectă.
Cum adică „incorectă”? Ai fost acolo.
Mă vei susține, nu, Harry?
- Nu? - Fir-ar să fie, Julia.
Nu asta s-a întâmplat.
Nu a vrut să-ți ia arma. Avea mâinile pe perete.
Asta am văzut, asta voi spune.
- Iei apărarea unui gunoi și nu mie? - Nu despre asta e vorba.
Stokes este un delicvent. Dacă nu e închis pentru asta,
va fi închis pentru altceva în cele din urmă,
și va răni pe altcineva.
Du-te dracu', Harry. Ești un ipocrit nenorocit.
Am auzit-o pe agenta Brasher strigând la suspect.
Ce striga?
„Stai.” „Nu mișca.” Cam așa ceva.
Am coborât rampa în direcția vocilor, erau mai jos.
Ce ai văzut?
Stai acolo! Nu mișca.
Întoarce-te. Pune mâinile la perete. Întoarce-te!
Suspectul a ascultat ordinul, avea mâinile la perete.
- Agenta era în spatele lui. - Și ce s-a întâmplat?
Mergeam prin spatele unei mașini, mergând spre ei, când am auzit focul.
Ai văzut-o pe agentă să-și scoată arma?
Nu. Din locul unde eram,
puteam doar deduce din mișcările ei ce făcea.
La momentul când ai auzit focul de armă,
mâinile suspectului erau tot pe perete?
Da.
Ambele mâini?
Ambele mâini, pe perete.
VÂNĂTOARE CRIMINAL ÎN SERIE
Hei, amice, ce bei?
Vrei și tu?
Poliția LA! Fir-ar!
Mă tem că trebuie să te amendez.
Consum în public, sticla la vedere.
Haideți, dle agent. Pe bune?
Da. Dă-mi un act de identitate.
Sunt la o stradă distanță de casă.
Dacă o vărs?
E prea târziu.
Ia loc cât îți scriu amenda.
Închide ușa.
Ce nasol! De ce nu sunteți într-o mașină de poliție?
Sunt sub acoperire. Arată-mi actul de identitate.
De ce face poliția o operațiune sub acoperire...
La dracu'! Ce faci?
Nenorocitule!
Du-te dracu', nenorocitule!
- Sunt toate? - Da, așa se pare.
Semnează aici.
Bine.
- Din nou? - Îți amintești vreun nume?
Rahat.
Îmi ești dator.
Mai uită-te o dată, altfel te închid din nou.
Kevin... Grandersen? Andersen, poate?
El e Tom Parker. Tom Parker, sunt destul de sigur.
Crăciun fericit! Să nu zici că nu ți-am dat nimic.
Mă rog.
Unde te duci? Prin față, pentru protecția ta.
Nu-i așa că e drăguț? Ador vocile acestor băieți. Tu nu?
Da, mamă. E frumos.
Da, voci frumoase. Parcă ar fi îngeri.
Mă fac să simt în interior spiritul Crăciunului. Pe tine nu?
Da, îmi place.
Ce am pierdut?
Bedford Falls se duce dracului fără George Bailey.
Mai ia o bucată de plăcintă. Nu aș vrea să se irosească.
Nu, mamă, sunt plin.
Nu vrei să vezi și restul filmului?
Știu cum se termină.
O să ies puțin, mamă. Mă văd cu niște prieteni.
Ești în regulă până mă întorc, da?
Da. Ia nenorocita aia de plăcintă.
Mamă!
Du-te. Urează-le prietenilor tăi „Crăciun fericit” din partea mea.
O să le urez.
Și să nu stai prea târziu.
Nu. Închid ușa din spate.
Crăciun fericit!
Bine, mamă. Crăciun fericit!
Mă așteptam să te găsesc aici, detective. Vreun progres?
Am luat-o de la început, oarecum. Verificăm niște nume.
Ce vă aduce în ziua de Crăciun?
Waits a încercat să răpească pe cineva.
Am auzit. Aveți vreo pistă?
Lucrăm la asta.
Înțeleg că l-ai eliberat pe John Stokes.
Am stabilit că nu era cazul să fie acuzat de ceva.
Nu era suspect că a împușcat un agent?
- Am făcut o favoare poliției. - Cum așa?
Nepunând departamentul în situația
în care Procuratura să evalueze mărturiile discordante
ale doi agenți.
Te referi la versiunea lui Brasher față de a ta?
M-am gândit că nu vrem să apară în presă astfel de discrepanțe.
Sunt de acord.
Îți încredințez cazul Waits. Independent de grupul operativ.
Am un oraș îngrozit
și un grup operativ care nu are niciun rezultat.
Am nevoie de rezultate, așa că fă ce trebuie să faci.
Îmi raportezi mie. Linia mea directă, non-stop.
Și Pounds?
Mă ocup eu de Pounds.
Și Arthur Delacroix?
Lucrează în continuare.
În ceea ce mă privește, cele două sunt conectate
până vei dovedi că nu Waits l-a ucis pe băiatul ăla.
MEDICAMENTE
Altceva?
Nu, mulțumesc.
Crăciun fericit, Harry.
Crăciun fericit și ție.
Bosch.
Bună, eu sunt. Unde ești?
În drum spre petrecerea de Crăciun a detectivilor de la Omucideri.
Sunt sigură.
Apropo, Crăciun fericit!
Exact. Este.
Mă întrebam dacă aveai de gând să-ți suni fiica
să-i urezi „Crăciun fericit”.
Așteptam până după cină.
Nu voiam să deranjez vreo petrecere...
E tatăl tău.
Crăciun fericit, Harry.
Crăciun fericit! Ce faci?
Bine. Când te întorci?
Cât de repede pot. Îmi pare tare rău. Știu că am promis.
Sunt foarte ocupat cu aceste cazuri.
E în regulă.
Ascultă, am o idee. Mă gândeam
că poate vii cândva să mă vizitezi în LA.
Pe bune? Ar fi super mișto.
Da, am putea face un tur, am merge la Academie,
la poligonul de tragere.
Grozav!
Trebuie să vorbim întâi cu mama ta, să vedem ce zice,
și să-ți verifici orarul. Poate în vacanța de primăvară.
Maddie, am un alt apel, de la lucru.
Te sun mai târziu, bine?
Bine.
Te iubesc.
Și eu.
- Pa. - Pa.
Bosch.
Vreau doar să știi că am o vacanță minunată lângă cei dragi,
și sper că și tu la fel.
Waits, seara asta ar fi ideală să te predai.
Ce zici?
Aș spune că-mi vinzi o minciună de Crăciun.
Încerc să pun capăt chestiei ăsteia cu tine în viață.
Haide. Cred că știm amândoi cum se va termina.
Tu și cu mine, Harry, suntem din aceeași canisă.
Tu omori oameni. Eu omor oameni.
Nu trebuie să ajungem acolo. Ne putem vedea. Alegi tu locul.
Sunt det. Harry Bosch, Omucideri Hollywood.
Am nevoie de ajutor să depistez un mobil.
O clipă, detective. Am nevoie de informații pentru autorizare.
Nu e timp pentru un mandat.
E vorba de criminalul în serie Waits. Circumstanțe deosebite.
Contactați biroul șefului adjunct Irving, dacă e nevoie.
- Bosch. - Detective, am depistat telefonul.
Bvd. Glendale la intersecția cu Waterloo St.,
- ...Districtul Silver Lake. - Mersi.
Spune că l-a găsit pe stradă lângă bordură.
Dați-i drumul puștiului. Nu are nicio legătură.
Toate oasele astea sunt sub străzile din Paris. Cine știa?
Ce părere ai despre fotografiile astea? Par recente.
Eu cred că Waits a călătorit în străinătate cândva.
Kiz, ai aflat ceva la verificarea pașaportului?
Nimic. Dacă Waits a fost în Franța, a fost sub un alt nume.
Bine, mersi.
Bosch.
Salut.
- Salut. - Când ai venit?
În dimineața asta. De la Maddie. Crăciun fericit!
Am vrut să fiu acolo.
Și, totuși, nu ai fost.
Ai venit până aici să-mi ții o lecție?
Nu te flata. Am venit aici să joc cărți.
Cineva de la hotelul Bel-Air a auzit că joc bine.
Vrea să încerce să mă bată.
A încurcat-o!
„Prednison.”
Vai, nu... David?
David?
David!
- Ce e, mamă? Ce este? - David!
- Nu mai am nenorocitul ăla de Prednison. - Mamă!
Ce... Îmi pare rău, dar nu mai am.
Ce vrei să fac?
Ești tu drăguț să mergi să-mi iei altul, te rog?
Te rog.
Da, sigur.
Bine.
Catacombele secolului al XVIII-lea Paris
Am fost la catacombele din Paris. La intrare este un avertisment:
„Opriți-vă, aici e Imperiul Morții.”
Am găsit-o în apartamentul lui Waits.
Fotografiile astea erau la pagina asta.
Celelalte șapte victime nu au fost găsite?
Nu.
Poate le-a păstrat.
Poate-și creează propria catacombă folosind oasele.
- Încă te mai sună? - Da.
Te vede ca pe un prieten, un adversar, un frate.
„Câini din aceeași canisă.”
Asta a zis. „Câini din aceeași canisă.”
E riscant să te sune. Îi face plăcere. Te poți folosi de asta.
Încerc.
Până acum, nu l-am făcut să greșească, să zică ceva.
M-am jucat cu vanitatea lui, dar nimic nu-l face să greșească.
Poate-ți trebuie un scenariu când te mai sună.
Presupun că ai un profiler de la Științe Comportamentale.
Grupul operativ are. De ce îmi trebuie? Cel mai bun e aici.
Harry, ți-am zis. Acum doar joc cărți.
Și trebuie să plec. Nu deschizi cadoul de la Maddie?
L-a comandat special pentru tine.
Drăguț. E chiar drăguț.
REȚETE
Da, sigur.
VÂNĂTOARE CRIMINAL ÎN SERIE
LINIE SPECIALĂ POLIȚIE
Intrăm acolo, Waits. Nu uita ce-am vorbit.
Știu.
Mă bagi în portbagaj și nu mai văd lumina zilei.
Jerry, ce e aia?
- Ce? - Pe calculatorul tău.
Filmarea cu Waits de pe teren.
Dă înapoi.
Intrăm acolo, Waits. Nu uita ce-am vorbit.
Știu.
Mă bagi în portbagaj și nu mai văd lumina zilei.
- Portbagajul. - Care portbagaj?
Ne trebuie un mandat.
- Pentru un portbagaj? Ce este? - Mi-a scăpat.
„Cufărul” e o cameră unde se pedepsesc copiii.
Cred că și Waits a fost aici.
Asta e legătura despre care zicea el.
Lucrul nostru în comun, Centrul pentru tineret McCalren.
CENTRU PENTRU TINERET
În permis are 43 de ani.
Presupunem că are cam vârsta asta, cu câțiva ani plus sau în minus.
Ne trebuie registrele,
între anii 1970 și 1990, ca să fim siguri.
Trebuie să fie acolo pe undeva. Voi fi și eu.
Vreți dosarele băieților care au trecut pe aici
în 20 de ani?
Căutăm doar unul. Odată ce-l găsim, vă returnăm totul.
- Aveți un camion? - Poftim?
Anii '70 și '80 au fost mult timp înainte de era digitală.
E vorba de mii de fotocopii.
Zeci și zeci de cutii cu dosare.
Faceți tot ce trebuie făcut.
Șeful adjunct Irving.
Ați zis să vă sun dacă am nevoie de ceva.
Ce-ți trebuie, detective?
O furgonetă, poate un camion. Și oameni să care niște cutii.
Trimite-mi adresa.
Harry, fiecare copil a fost listat după anul sosirii.
În 20 de ani, înseamnă vreo 8.000 de dosare.
Aici erau 300 de paturi. Copiii veneau și plecau mereu.
Nu toți, unii au stat aici ani buni.
În fine, doar copiii albi. Se reduce munca la jumătate.
Cu grupul operativ, le parcurgem într-o zi,
maximum două.
Nu mai folosim camera asta.
Practicile draconice sunt de domeniul trecutului, detective.
De ce e încă saltea acolo? Pentru orice eventualitate?
Aș aprecia, dle detectiv,
dacă v-ați limita la zona din camera de depozitare.
Să-ți spun ceva. Eu am stat aici.
Aici am crescut,
și, dacă ar fi după mine, aș arde locul ăsta din temelii.
Rahatule!
Unde e cutia din '78?
Willeford, unde e cutia din '78?
Chiar aici.
Din '83.
Cine ești, Sherlock Holmes? Scoatem 53 de cutii,
te uiți într-una și dai de dosarul lui Waits?
Nu e dosarul lui.
CAZIER JUVENIL MCCLAREN HALL BOSCH, HIERONYMUS (HARRY)
David, unde ești?
Sunt aici, mamă.
Unde ai fost?
Am fost aici, te priveam cum dormi.
Trebuia să mă trezești. O să stau trează toată noaptea.
Ai fost la farmacie?
Da, am fost, dar nu am luat Prednison.
De ce? Nu aveau?
Am nevoie de medicamentul meu.
Nu, ți-am luat ceva mai bun. Mult mai bun, cred.
Ce anume? Doctorul a prescris Prednison.
Mamă, sper că nu am fost o dezamăgire pentru tine în vreun fel.
Bineînțeles că nu. Despre ce vorbești?
M-am străduit mereu să am grijă de tine.
Știi asta, da?
Desigur. Tu ești fiul cel bun.
De când ai venit să locuiești cu noi.
Nu știu ce aș fi făcut dacă nu ai fi avut grijă de mine.
S-a întâmplat ceva?
Ești singura căreia chiar i-a păsat de mine.
Întreaga mea viață.
Tu m-ai salvat.
Te iubesc, mamă.
Și eu, fiule.
Dă-mi un pupic.
Nu, David.
Nu-mi place să stau așa de jos. Pune-mi perna în spate.
Nu, pune-o în spatele meu.
David, nu!
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Cristian Draghici Popescu