Jäklar. Det blev en hook.
Han är då inte lik sig från porträttet.
Resultatet av 20 års supande.
Det måste ha varit hårda år.
-Säkert att det inte är slöseri med tid? -Du gillar att slå bollar.
Tio dollar. Träffa honom på tre chanser.
Avgjort.
Men som jag sa så erkände Waits.
Varför inte acceptera ett erkännande?
Arthur Delacroix misshandlas i flera år, och försvinner sen?
Fadern ljuger och säger till dottern att han anmälde försvinnandet.
Det gör Sam Delacroix till huvudmisstänkt.
Såvida ingen annan erkänner.
Vi får många falska erkännanden.
-Waits är en psykopat. -Hur visste han om sjöstjärnan?
Jag säger bara det.
Bra slag, Tiger.
Så jag är Tiger för att jag är svart?
För att du är bra.
Ingen träff, men du retar upp honom.
Pröva själv, om du tror att det är så lätt.
-Jag spelar inte golf. -Det är en fin sport.
Det är det inte alls.
Om man kan röka och dricka under tiden, är det ingen sport.
Det är avkopplande.
Det kan du verkligen behöva.
Livet är mer än arbete.
Fram med plånboken, Harry.
Så ska det se ut.
Nu har vi fått hans uppmärksamhet. Ska vi gå och prata med honom?
Nej, vi åker till Palm Springs, pratar med mamman,
får bakgrundsfakta. Kom så åker vi.
Har du inte glömt nåt?
Var inte så där.
Jag avskyr att förlora.
Hej, Harry.
-Tjena. -Har du bråttom?
Jag ska äta lunch med Billets.
Edgar och jag ska ner till Palm Springs och tala med en person.
Ni får då alla smörjobb. Jag vill prata med dig.
Okej.
Får vi prata privat.
-Är jag illa ute? -Nej.
-Vice polischefens son, George? -Bra polis, efter vad jag har hört.
Tja, han bryter mot reglementet ibland.
-Och? -Och...
När polismännen Pierce och Irving Junior stannade Waits,
slog Irving tydligen medvetet in fel bilnummer
för att han ville genomsöka skåpbilen. Han kastade om ett par siffror.
-Gammalt knep. -Jag vet.
Jag gjorde det själv några gånger.
Men i ett sånt här fall
vill man inte att det ska stupa på en sån detalj.
Så be Pierce att hålla käften.
Det är det som är problemet, min vän,
för den där Pierce är tydligen totalt omutbar,
och han vill att jag skriver anmälan.
-Då är fallet rökt. -Ja. Och jag också.
Har du nånsin campat och av misstag torkat dig i ändan med giftsumak?
Okej, det har du inte.
Men om jag anmäler Junior,
är Irving camparen och jag är giftsumak.
Dessutom, om jag inte skriver anmälan,
blir jag plötsligt anklagad för att lägga locket på
av polisman Pierce.
Förbannade internpolitik.
Lugn. Jag ska prata med Pierce.
Vill du det? Tack, Harry. Jag står i skuld till dig.
Bra analogi.
Det är långt till Palm Springs.
Varför inte bara ringa och berätta att hennes son är död?
Jag vill se henne i ögonen.
Edgar vill säkert stanna vid alla outlets.
Men jag måste medge att han alltid är moderiktig.
Han är klädgalen. Han har fler par skor än du.
Hur mår du, Harry?
Ställ din fråga.
Arthurs mamma var också frånvarande.
Jag är nyfiken på henne.
Om hon inte hade övergivit barnen kanske pojken inte hade dött.
-Vem vet? -Nåja...
Ta inte Delacroix-mordet för personligt, bara.
Det är personligt.
Jag skulle ljuga om jag sa nåt annat. Det är så jag funkar.
-Har du pratat med din dotter nyligen? -Vi ska prata ikväll.
Hon kallar mig "Harry".
Det går över. Oroa dig inte.
-Nåt nytt från rättegången? -Belk ringde.
De ska läsa upp domen direkt imorgon bitti.
Ät upp lunchen. Du har en lång bilresa framför dig.
När vi närmar oss Cabazon svänger vi av på avfart 104.
-Jag vill stanna vid outlets. -Jag visste väl det.
-Det är ju ingen omväg. -Vi har jobb att göra.
Jag vill ha nåt nytt.
Man måste vara rätt klädd på jobbet.
Du är fixerad vid kläder. Du är som en tjej.
En ful tjej, men ändå.
En sån som du,
som köper direkt från hyllan på Men's Wearhouse kan inte förstå det där.
-Jag tänker inte stanna. -Snälla.
Jag köper dig ett paket såna där tuggummicigaretter
-eftersom du har slutat röka. -Jag stannar ändå inte.
-Handla fort. -Jag vet precis vad jag vill ha.
Ett par bruna double-buck monk straps med wingtip-detaljer på vampen.
Jag har wingtips. Bruna. Men ingen vamp.
Jag pratar inte om såna där Florsheim-grovkängor som du har.
De här skorna kallas Burns.
Tillverkade i Italien av To Boot New York.
Får jag fråga en sak?
Om de är gjorda i Italien, varför heter tillverkaren To Boot New York?
-Skojar du? -Jag säger bara det.
Hej, ni jobbar sent.
Vi vill träffa Christine Waters, 312 Deep Waters Drive.
Vet hon vad det gäller?
Bara om hon är synsk.
Ett ögonblick.
Deep Waters Drive? I öknen?
Hennes andra make var Ralph Waters. Han byggde kvarteret.
Hon landade mjukt.
Hon övergav sin första familj och hamnade här.
Det är verkligen sant.
Mrs Waters vill veta vad det gäller.
Det tar vi med henne privat. Vi har domstolsorder. Öppna grinden.
Den där tuffa stilen kanske funkar i LA,
men här ute i öknen gör vi saker lite annorlunda.
Mrs Waters, tack.
Eugene sa att ni har en domstolsorder. Får jag se den?
Han missförstod visst. Jag sa att vi kunde skaffa en.
Nåja, ni är ju här nu.
Låt oss få det gjort, vad det än gäller.
Det gäller er son, mrs Waters.
-Arthur. Hur känner ni till... -Han är död.
Han blev mördad.
Herregud.
Sätt er, är ni snäll.
-Har ni varit i kontakt med honom? -Nej.
Jag förlorade kontakten med honom för länge sen.
Hans kvarlevor hittades nyligen uppe i Laurel Canyon.
Vi identifierade honom genom sjukhusuppgifterna.
När... Okej, han måste ha fyllt...
-Trettiotvå i augusti. -Skickade ni grattiskort?
Ursäkta?
Visst, ja. Ni förlorade kontakten.
Enligt er dotter försvann han för 20 år sen.
Det visste jag inte.
Vi tror att han mördades strax efter försvinnandet.
Herregud.
Ingen kontakt med er familj under alla dessa år?
Nej.
Ingen alls?
Ungefär ett år efter att jag stack
körde jag dit en kväll för att se till barnen.
Jag hoppades få en glimt av dem och se att de mådde bra.
Men gardinerna var fördragna och...
-Jag stannade inte. -Varför?
Jag var rädd för vad min exman skulle göra om han såg mig.
Ni hänvisade till fysisk misshandel när ni ansökte om skilsmässa.
Sam slog mig. Jag flydde.
Jag trodde att barnen skulle ha det bättre utan mig.
"Ha det bättre"? Med en våldsam alkoholist?
Jag vill att ni går nu. Båda två.
Om det är nåt mer, kan ni kontakta min advokat.
Ursäkta oss, Jerry.
Jag vill att ni också går.
Mrs Waters, ni vill väl att vi ska hitta
-er sons mördare... -Självklart.
Jag gav den här till Artie.
-Var hittade ni den? -Den hittades med kvarlevorna.
Minns ni var ni köpte den?
Nej, det kanske var på en loppmarknad.
Mrs Waters, såg ni nånsin er man,
er exman, slå barnen?
Jag var hans slagpåse. Bara jag.
-Vadå? Tror ni att Sam dödade Arthur? -Vi vet inte vem som dödade er son.
Det är ännu tidigt i utredningen.
Hur blir det med begravningen? Jag borde väl...
Ni kan kontakta coronern.
-Ja. -Eller ringa er dotter.
Sheila?
Hur ser hon ut?
Hon är lik er. Kanske lite längre.
-Har hon familj, eller... -Inte vad jag vet.
Hon bor kvar i samma hus.
-Gör hon? -Hon stannade där.
Utifall er son nånsin skulle komma tillbaka.
Den bitchen gick mig på nerverna.
Hon pratade om hur hon körde förbi sitt gamla hem
och försökte få en glimt av sina barn?
Så gör jag också.
Oftare än jag vill erkänna.
Jag hade allt.
Jag visste det inte.
Jag gjorde bort mig, hade andra kvinnor.
Jag var svag på det viset.
Nu finner jag mig utanför mitt gamla hem på kvällarna
och tittar in på mina barn.
Men hur fel jag än gjorde, finns jag i deras liv.
Den där kvinnan bara gav upp och stack.
Hon såg aldrig maken slå barnen, sa hon.
Började han slå Arthur efter att hon stack, tror du?
Jag tror det.
Det är nog precis vad hon tänker just nu.
Christine Waters levde i ett annat slags helvete.
Hon är fortfarande kvar i det.
-Konstapel Pierce. -Sir.
-Har du en minut? -Vad är det?
-Du heter Rondell, va? -De brukar säga "Ron".
-Ron, problemet med din partner... -Han är en vildhjärna.
Jag är körd vare sig jag anmäler honom eller inte.
Så jag kan lika gärna göra det rätta.
Det kan du hälsa vice polischefen.
Jag är inte här på grund av Irving eller hans son.
-Varför, i så fall? -Om du anmäler honom,
blir det offentlig handling och Waits blir frigiven.
Domaren har inget val, eftersom du gör det officiellt
att ni stoppade bilen på felaktiga grunder. Vill du det?
Nej. Det vill jag absolut inte.
Nej, för du såg baki skåpbilen vad Waits hade gjort.
Ja. Jag såg.
Så du har ett problem.
Det går att lösa utan att kompromettera fallet.
Vad ska jag göra? Jag måste skydda mig själv.
Jobbet är allt jag har, och jag har ingen höjdare till farsa.
Ja. Ska jag be Mankiewicz att ge dig en ny partner?
-En som också är noga med reglerna. -Jag vet inte.
Då tror de andra att jag har tjallat på George och fryser ut mig.
Mank sköter det.
Ni två gjorde det stora gripandet.
Dags att skilja er åt och fördela briljansen.
Det kan funka.
Jag fixar det.
Hej.
Jag ska just byta till civila kläder.
Ska vi ta nåt att äta?
Vi kan klämma in oss i ett bås på Dan Tana's.
Jag skulle gärna vilja. Jag kom just tillbaka från en lång bilresa.
Massor av pappersarbete. Jag måste ringa till folk.
-Jag kan vänta. -Grejen är
att jag lovade min dotter att ringa henne ikväll. En annan gång?
Visst.
-Är allt bra? -Jadå. Det är bara fallet.
-Jag är lite splittrad, du vet? -Ja.
-Kanske imorgon? -Gärna.
Ring mig.
Vad är det?
-Den blicken känner jag igen. -Ja, du om nån...
-Hallå? -Hej, det är Harry.
Harry. Har domen kommit?
-Imorgon. -Lycka till.
-Tack. -Det var hemskt att ta upp din mamma.
Det är ute över hela internet.
Ja. Vad ska man göra?
-Är hon där? -Ja. Vänta lite.
Maddie, det är din pappa.
Vi är just på väg till fotbollsträningen.
-Hon kommer här. -Hej, Maddie.
Hej, Harry.
-Fotbollsträning på kvällen? -Ja.
Det är för varmt på dagtid. Plus det där med hudcancer.
Det är sant.
Kommer du hit till jul?
Jag jobbar på det.
Jag hoppas det. Jag måste åka nu. Man får straffvarv om man är försenad.
Är allt bra? Börjar du vänja dig vid Vegas?
Ja, Vegas är okej. Det är ljust och strålande, du vet.
Ja. Använd solglasögon. Jag ringer om några dagar. Okej?
-Okej. Hej då, Harry. -Jag älskar...
Håll grytan kokande
-Har juryn nått ett domslut? -Ja, herr ordförande.
Vi, den edsvurna juryn
i fallet Rosa Flores mot Hieronymus Bosch
och Los Angeles stad,
dömer till förmån för käranden, Rosa Flores.
Skadeståndet ska uppgå till en dollar.
Mina damer och herrar i juryn, tack för er tjänstgöring.
-Vad sa hon? En dollar? -Skitdom.
-Jag gjorde inget fel. -Kom igen.
Var nöjd med den här domen, Harry.
-Juryn sände ett budskap. -Ja, att jag gjorde fel.
Nej, att du fick bort en fuling men tänjde lite för mycket på reglerna.
Jag kan överklaga om du vill.
Du menar väl inte allvar? Du skulle inte...
Det var ett retoriskt förslag, Harry.
Harry.
Känns det bra, ombudet?
Bara ännu en dag på jobbet.
Du verkar rätt nöjd för att just ha vunnit en dollar åt din klient.
Vad är din andel? 33,3 cent?
Jag får lite mer än så.
Käranden vann, så jag är inte begränsad till min andel av skadeståndet.
-Inte? -Nej.
Mrs Flores betalar inte mitt arvode.
Det får Los Angeles stad göra.
-Hur mycket? -På ett ungefär...
-Jag fakturerar dem nog 550 000 dollar. -Det kan du glömma.
De lär protestera och hålla på.
De ger motbud och jag svarar,
det går fram och tillbaka.
Till slut hamnar vi på 250 000, 275 000?
-De kallar dig Money. -Det gör de.
Vi ses, inspektör. Förmodligen i rätten.
Såna som du trampar jämt i klaveret.
Du måste vara lättad.
Det kunde ha varit värre.
Vi tar en promenad efter floden.
De har gjort ett bra jobb här.
Det kan bli mycket bättre, men det är inte lika eländigt som förut.
Den är i alla fall en jättestor rännsten.
Städer behöver rännstenar.
Distriktsåklagaren har gett tillstånd till en vallning av Raynard Waits. I morgon.
-Varför då? -Publicitet.
För att hjälpa hans borgmästarkampanj.
Du skulle övertyga honom om att Waits ljuger om Delecroix-mordet.
Waits ljuger. Han vill ha uppmärksamhet.
Han vill ha det lika mycket som O'Shea.
Vallningen gör honom till kung för en dag.
Han har övertygat O'Shea.
De skickar upp folk med gassonder.
De kommer nog inte att hitta några kroppar där uppe.
O'Shea ger sig inte för det.
Du vill att han ska misslyckas.
Jag vill inte ha negativa konsekvenser för polisen.
Säkerheten är lika hög som vid en bilkortege med presidenten,
och du ska personligen vakta Waits.
Det är Johnsons och Moores fall.
Inte benen i sluttningen. Det är ditt.
Så du får befälet över den här fisketuren.
Ifall nåt går på tok.
Jag tror att du har rätt, och att det här bara är en bluff från Waits sida.
Om O'Shea blir borgmästare, är det en katastrof för polisen.
Och för dig.
Jag är född i South Central, Bosch.
Jag vill ogärna flytta nån annanstans för att bli polischef.
Även om det skulle glädja vissa.
Inte nödvändigtvis. Man vet vad man har...
-Hej. -Hej.
-Du är överraskad. -Lite grann.
Du är inte i uniform.
-Du glömde. -Lite grann.
Du skulle ju ringa.
Jag blev upptagen med ett uppdrag.
-Jag glömde allt annat. -Vad är det för uppdrag?
Raynard Waits, han med kroppen i skåpbilen.
Vi ska valla honom på fyndplatsen imorgon
och se om han ljuger.
Tänker du bjuda in mig eller låta mig stå här hela natten?
Kom in.
Det här är inte jazz. Vad spelar du?
Min dotter mejlade mig en spellista.
Vill du ha nåt att dricka? Vi kan gå ut på verandan.
Senare.
Du lär dig.
Ja. Jag har egen bil också.
Det är bra.
Ska jag sätta på kaffe? Jag måste gå, men du kanske vill ha?
Nej, tack.
Jag hoppas att du inte är alldeles slut.
Du har en stor dag idag.
Jag önskar att jag kunde följa med dig.
-Kan du få med mig i teamet? -De är redan utvalda.
Men tack.
-Du tror inte att jag är redo. -Det är inte det.
Det är redan klart.
Det är bara erfarna poliser.
Inga färskingar.
Du får din chans.
När då?
Värst vad du är ivrig.
Just det.
Matdags, matdags.
Alla fångar, ställ upp er framför britsarna.
Inga samtal, och stoppa in skjortan.
Lystring, fånge Garcia 3-1-0-8, kom till köket.
Snygg kostym, Crate. Den klär dig.
Tack.
Frugan var trött på att jag såg ut som en begagnad bilförsäljare.
Hon skickade till mig en kille från Hong Kong
som flyger hit i några dagar
och jobbar från ett hotellrum nära flygplatsen.
Japp. Jag tog kritstrecksrandigt.
Lite varm, men den får mig att se smalare ut, eller hur?
Du blåser snart bort.
Då var allt klart.
Fången är din, inspektör.
Konstapel, sätt honom i skåpbilen.
Var är din advokat?
Jag avskedade henne.
Jag företräder mig själv.
Om du försöker nåt blir det synd om dig. Förstått?
-Uppfattat. -Bra. Sätt honom i bilen.
-Än hinner ni stoppa spektaklet. -Vad är du rädd för, Bosch?
-Vi försöker lösa flera mord. -Och få rubriker?
Utredningen behöver videodokumenteras.
Det är viktigt ifall vi hittar några mordplatser eller gravar.
Sir, det här är bara en PR-grej,
och jag vill säga öppet att jag inte gillar det.
Nu har du sagt det. Sätt igång nu.
Första stopp är East LA, där Waits dödade sitt första offer.
Alltså ditt fall, inspektör.
Jag garanterar att han bluffar.
Det återstår väl att se?
Jag är i skåpbilen med Waits. Använd kanal 18.
Har du tänkt på hur fint vädret jämt är vid jul och nyår?
De säger att när folk på östkusten ser Rose Parade på tv,
vill de flytta till Kalifornien.
Du växte ju upp här.
Det är lätt att ta det för givet, eller hur?
Sila skitsnacket, Waits.
Så ofint.
Tråkigt att du är skeptisk, inspektör.
Jag säger sanningen.
Jag har läst om dig.
Från en så hemsk början, och det där stället
där de satte dig när din mor dog.
Och se på dig nu, en man med ett uppdrag.
Säger de inte så om dig?
Eller säger du så om dig själv?
Ingen familj.
Inget liv. Bara polisfall.
Bara uppdraget.
Du sitter ensam hemma hela kvällarna,
omgiven av filer och foton av döda människor.
Berätta om första stället, Waits,
där du påstår dig ha dödat Arthur Delacroix för 20 år sen.
Det var faktiskt mycket lättare än du tror
att få in pojken i bilen.
Jag gled runt på Boulevard en kväll.
Där var han med sin lilla ryggsäck.
Han stod och såg så övergiven ut,
som om han inte hade en vän i hela världen.
Jag stannade. Jag tänkte inte så mycket.
Jag bara stannade.
Jag vevade ner rutan.
Jag sa: "Hej, vill du gå på bio?"
Det ville han.
Där framme, under bron, det var där han dog.
Vi svänger av här. Vänster under bron.
Första platsen är här framme.
Ja. Under bron.
Här. Här stannade vi.
Så tomt det är.
Det har förändrats.
Man tänker på alla som har jobbat här...
Alla döda.
-Hur vet du det? -Min far jobbade här.
Det var visst därför han blev sjuk.
Han fick asbest och glasfiber i lungorna.
Han dog i alla fall.
-Och det var det. -Synd.
Vi går in, Waits.
-Kom ihåg vad jag sa. -Jag vet.
Du stoppar mig i kofferten, och jag ser aldrig dagsljus mer.
Hör upp, allihop.
Vi är alla medvetna om säkerhetsrisken här.
Mr Waits ska visa oss brottsplatserna,
och vi ska bevaka varje rörelse han gör.
Om och när vi hittar en brottsplats,
tar vi ut Waits och kallar in coronern.
Några frågor?
Okej. Vi tar ut honom.
Det finns ett eluttag på väggen där.
Crate, kolla det.
Uppfattat.
Vart går vi?
Den där vägen.
-Nedför trappan till källaren. -Tog du honom dit?
Dit tog jag dem allihop.
Jerry, gå in och kolla.
-Klart. -Då går vi.
Fortsätt framåt. Var är trappan?
Där framme.
Vi är nästan framme. Jag längtar efter att visa dig.
Fan. Res upp honom.
Upp med dig!
Jösses.
Han är oskadd. Bara lite näsblod.
Den är nog bruten.
Barrel, gå och hämta första hjälpen i bilen.
-Ska bli. -Vi kanske borde lossa handbojorna.
-Så vi inte blir stämda. -Aldrig i livet.
Bosch, gör det bara.
Vi måste nedför trappan till källaren. Vi bevakar utvägarna.
-Det är en dålig idé. -Jag bestämmer.
Lossa handbojorna. Om han snubblar igen måste han kunna ta emot sig...
-Skojar ni? -Gör det bara.
Jösses.
Håll i honom.
När vi kommer ner i källaren åker handbojorna på igen.
Uppfattat?
Hör ni, hissen fungerar.
Okej. Vi tar hissen ner.
-Crate, sätt på handbojorna igen. -Okej.
-Fram med händerna. -Men om jag faller igen?
Då bryter du näsan igen, så gå försiktigt.
Lyft upp händerna.
Waits, när var du här senast?
Rätt nyligen.
Fan.
Harry, nej!
Polisman behöver vård.
Skottlossning. Polisman skadad.
Skicka ambulans fort.
Jag har en död och en skadad polisman.
Vice distriktsåklagare Escobar, inspektör Robert Moore.
Min partner förföljer till fots. Jag vet inte vart.
Lugn. Andas bara.
Låt alla enheter stanna inom två kvarter från platsen.
-Lugn. Håll ut, kompis. -När kommer ambulansen?
Kan du be mig en specifik adress?
Vi är i LA River på Sixth Street. Sex-W-22, hör upp.
Vi har en 187:a som flyr till fots.
Vit man, blå fångkläder. Vi behöver helikopter nu!
Hallå!
Jag behöver din bil.
Polis. Ut. Nu. Låt motorn gå.
Du är ingen polis.
Jaså, inte?
-Hur mår Crate? -Han andas.
De tar honom till County.
O'Shea?
Den jäveln stack.
-Säg att du filmade alltihop. -Ja, men han tog kortet.
-Vem tog kortet? -O'Shea.
-Den jäveln. -Vi har ju molnet.
-Vadå "molnet"? -Vi laddar upp allt på molnet.
Om du har ett minne, kan jag göra en kopia.
Den jävla O'Shea. Såg du vad han gjorde?
-Jag har inget minne. -Jag har ett.
Gör en kopia åt mig och radera det från molnet.
-Jag gav dig ett enda direktiv, Bosch. -Det stämmer.
Du skulle vakta Waits och ha ansvar för hela operationen.
-Och vad gjorde du? Sabbade det. -Du fick som du ville.
O'Shea har inte en chans att bli borgmästare.
Han lär knappt få behålla jobbet som åklagare.
Waits var officiellt ditt ansvar.
Så formellt sett var det du och inte O'Shea, som sabbade det.
Och lita på att det är hans version.
Fattar du vilken knipa du försätter polismakten i?
Min kollega blev skjuten för den här farsens skull. Det är åt helvete.
Åt helvete.
Just det.
Och det är upp till oss att ställa det tillrätta, eller hur?
Inspektör Bosch, en kommentar?
-Hur mår han? -Han ska strax opereras.
-Kommer han att överleva? -Håll tummarna.
-Vad gick fel där ute? -Allt.
Röntgen
Du kommer att bli bra, broder.
Lugn. Jag ska skaffa tillbaka den åt dig.
Waits tog hans polisbricka också.
Fan. Det här är illa.
-Det kunde ha varit jag. -Vad menar du?
Jag överlämnade Waits till Crate
och sa åt honom att kedja fast honom igen. Då gjorde han sitt drag.
Harry.
-Är du oskadd? -Jag mår bra.
Crate är illa däran.
De ber om blod. Inget bra tecken.
Vi ses sen.
Vart ska du?
Tillbaka till stationen, ifall det kommer in nåt tips om Waits.
Jag tänker vara där när vi hittar honom.
Kom igen. r vara där när vi hittar honom.