CORPURI
Totul e pregătit, domnule.
Câte rămân după ăsta?
Doar unul, domnule, după acest disc.
Mulțumesc, Mullins!
Înregistrarea numărul 2-5-5.
Bună, Shahara!
Sunt Elias.
Suntem unul pentru celălalt duhurile trecutului, prezentului și viitorului.
E greu de înțeles, nu-i așa?
Dar un lucru știu cu siguranță.
Ne vom mai întâlni.
POLIȚIA METROPOLITANĂ
Totul se va schimba pentru tine în 14 iulie.
Acest oraș și slugile lăcomiei sale se vor face una cu pământul.
Prima explozie va ucide 200.000 de oameni.
Incendiile vor dubla numărul victimelor.
Precipitațiile radioactive, la fel.
Haosul lăsat în urmă va arăta guvernanții așa cum sunt,
drept niște paraziți oportuniști,
deschizând calea către un viitor
care făgăduiesc că va merita așteptarea.
În data de 14 iulie,
îți vei juca rolul, Shahara, care e cel mai important dintre toate.
Este inevitabil.
E deja istorie.
Azi e 14 iulie.
Sunt sigură că e vocea lui sir Julian Harker, finanțist,
care a murit în 1941.
Era fondatorul băncii Harker & Co și liderul unei secte apocaliptice.
Ambele încă ființează.
Inspectorul Barber, șeful meu, era strănepotul lui Harker.
Și cred că Barber e tatăl lui Elias Mannix,
pe care l-a scos ieri din închisoare și a dispărut.
Elias Mannix mi-a spus că secta asta
plănuia să detoneze o bombă „cum nu s-a mai văzut”.
Așa a zis.
Sunteți de la Antitero.
- O bombă atomică e de competența voastră. - Doamnă!
Dacă înregistrarea chiar datează din 1941, precedă cu patru ani Hiroshima.
- Cum să nu fie o farsă? - Ați auzit! Se va întâmpla azi! Acum!
- Ce să facem? - Să vă alarmați!
Mă alarmează doar că Barber l-a ajutat pe puști să fugă.
Ascultă! Sunt aici!
Ai habar ce timp, bani și coordonare cere ceva de genul ăsta?
Planificarea ar dura ani!
Fix cum spuneam! Înregistrarea e din anul 1941.
Nu ascunzi o bombă atomică 80 de ani în hambar!
Îți trebuie un laborator bine păzit, izolație de plumb, tehnicieni...
În centrul Londrei? Cu neputință!
- Dar în subteran? - Adică?
Poliția! Recunoști cheia asta?
E a unui seif? Da sau nu?
Așa sunt cheile seifurilor vechi. Cum ați obținut-o?
CĂUTARE...
- Ce? Ce este? - Doamne sfinte!
Shahara Hasan de pe strada Spencer, numărul 15, Whitechapel?
Seiful e pe numele dumitale din 6 mai 1941.
- Futu-i! - Stai așa! Cum dracu'?
Asta e aripa cea mai veche a clădirii.
Scuze pentru iluminare!
Iată seiful dumitale!
Broasca e acolo. Poftim cheia!
Futu-i!
Nu răspunde!
Trebuie!
Încă n-au isprăvit cu mine.
Hasan...
- Futu-i! - Doamne sfinte!
Bună, Shahara!
Știi ce-mi place la tine?
Mereu ești în ochiul furtunii. N-ai fugit niciodată.
Vestea proastă e că bomba s-a armat. Și cred că știi cine are detonatorul.
Haide!
E speriat. E debusolat. Tu îl vei ajuta să se hotărască.
Mergi spre vest pe A40 până sun din nou! Singură.
Du-te! Imediat!
Dă-mi cheile!
- Vin și eu. - Vrea să fiu singură.
S-o creadă el!
Știu că te-am luat tare și te cred acum, dar nu te scap din ochi!
Ieșiți! Toată lumea afară!
- Du-l sus! - Haide!
- Plecați! Lăsați birourile așa cum sunt! - Ieșiți!
O bombă din Al Doilea Război Mondial a fost găsită nedetonată.
...se afla într-un seif de la subsolul băncii Harker.
NUMĂR NECUNOSCUT
- Hasan la telefon. - Sper că drumul e liber.
Fii recunoscătoare că te-am ajutat s-o ștergi!
- Vreau să vorbesc cu Elias! - O s-o faci, colega!
De asta procedăm așa. Așteaptă!
Vezi tu, ești o piesă esențială, Shahara!
Am știut dintotdeauna. Tu îl vei ajuta să aleagă.
Țara va ști că e iubită. Va fi superb. Eu ar trebui să-ți mulțumesc!
Acum... vreau să te duci într-un loc pitoresc și liniștit.
Cheiul Wells, pe râul Tamisa.
Singură.
Dacă mai văd pe cineva, apăsăm pe buton!
Vino singură!
- Spune-o! - Vin singură.
Tată, scoate-l pe Jawad din Londra! E grav.
Mergeți la mătușa Saffy! Promite-mi că pleci imediat!
- Te rog! Vă iubesc pe amândoi! - Shahara, nu închide! Așteaptă...
Avem încredere că Barber nu va detona bomba?
Nu. Dar avem de ales? Îl cunosc pe puști. Nu cred c-ar fi în stare.
- Nu crezi? - Poate-l descurajez.
- Nu avem alt plan. Totul depinde de noi. - Futu-i!
Futu-i!
Hai la mine!
Iartă-mă că n-am fost alături de tine! Dar acum sunt aici.
Tu trebuie să alegi! Decizia îți aparține.
Tu alegi, Elias!
Atât cerem de la tine.
Hai aici!
Ăsta e detonatorul, bine?
Tu alegi!
Tu ne-ai lăsat înregistrările.
Mi-ai spus că trebuie să suferi, să vezi lumea din mizerie.
Nu vreau decât să-ți găsești fericirea!
Durerea ta trebuia să fie catalizatorul,
scânteia care să declanșeze tot.
Înțelegi?
Nu!
Și crede-mă, nu-s ceea ce crezi tu!
Vei înțelege.
Te ajut să-ți împlinești visul.
Și Hasan îți va da cheia.
Ridică brațele!
Pe acolo!
Ești curajoasă c-ai ajuns așa departe.
- Elias, ești teafăr? - E bine.
E prima noastră excursie ca tată și fiu. Cu barca! Ce ar putea merge prost?
Acum așază-te în fața lui Elias!
În sfârșit, totul e în mâinile voastre.
Așa cum e menit.
- Domnule! - Doamne sfinte!
Elias, ăsta e jocul lor, nu al nostru!
Dă-mi-l și isprăvim!
Ascultă! Dacă apeși pe butonul ăla,
mor o grămadă de oameni.
Pur și simplu, nu cred că zace atâta răutate în tine.
Nimeni n-ar trebui să-ți spună ce să faci! Hotărăște singur!
Durerea nu poate justifica asta.
Tu nu ești așa!
Scuze! Îmi pare rău!
- Te rog, nu o face! - Ușurel, Shahara! Fii cuminte!
Bun. Ea a vorbit. E rândul tău.
Asta... e ultima înregistrare a lui sir Julian Harker.
E pentru tine, Elias.
- Sunt cuvintele lui. - Minte! E făcătură!
- Te spală pe creier! - Să judece singur!
Tu ți-ai ascultat înregistrarea, Shahara. Te-a adus aici.
Ți-am trăit viața, Elias.
Când stai pe barca aia și simți bătăile inimii în piept,
aceeași inimă bate în pieptul meu.
Într-o bună zi, și tu vei sta pe locul meu,
înregistrând aceleași cuvinte,
în anul 1941.
De când ai venit pe lume, ai fost renegat
de mama și de tatăl tău.
Ai purtat povara de a fi al nimănui de când te știi.
De parcă-i vina ta.
Și vei continua să fii singur
dacă nu faci ceea ce e necesar.
Atunci vei fi iubit.
Bună!
În timp, vei deschide o nouă eră,
o nouă lume,
unde există libertate și dragostea e totul.
Te vei întoarce în anul 1890
și vei trăi viața mea, drept sir Julian Harker.
Îți vei găsi fericirea.
O viață plină de căldură, nu de răceală.
Îmi vei lua locul și eu mă voi renaște drept tine
iar și iar.
Toată viața ta,
durerea ta,
mânia ta,
te-au călăuzit spre clipa asta.
Apasă pe buton, Elias!
Apasă pe buton și să știi că ești iubit!
Ești iubit.
- Ești iubit... - Elias, ai de ales! Nu-l asculta!
Ești iubit. Ești...
- Elias, te rog! - Ești iubit!
- Stai! - Tată! Nu!
Nu...
- Nu-l împușca! - Mișcă!
- Nu! - Așteaptă! Te rog!
- Lumea e a ta, Elias. - Nu...
Elias!
Elias, dă-mi detonatorul!
Elias, nu vrei să faci asta.
Te rog!
Nu...
Putem dezamorsa bomba.
Tic-tac...
Nu mai e mult, profesore. Știi cel mai bine care e deznodământul.
Și Shahara.
Ne recunoaștem cu greu, nu-i așa?
Nu voi uita cum m-ai ajutat atunci.
Iar eu nu mă voi ierta niciodată pentru că nu te-am ucis.
Elaine și Andrew mi-au promis clipa asta.
Eu însumi mi-am promis clipa când voi ști că sunt iubit.
Am clădit o lume ca s-o simtă și alții.
Încă aștept.
Luând-o pe acolo, o voi găsi singur.
O voi găsi și voi lăsa acea iubire să zămislească această lume.
L-ai întrebat, Maplewood?
L-ai întrebat dacă el a ucis jumătate de milion de oameni,
inclusiv pe fiul meu?
Privește-o în ochi, Elias! Spune-i că nu ești tu vinovatul!
- Tu ai făcut-o? - Da.
Și o voi face din nou.
Așteaptă!
Nu te-nveți odată minte? Nu poți împiedica asta!
Ți-ai jucat rolul. Acum e rândul meu.
Ești mama acestei lumi, Shahara!
Iar eu sunt tatăl.
Hasan, nu!
- Pregătește Gâtlejul pentru 1890! - Nu.
Omoară-mă!
Nu. Țintește capul ei!
Ești sigur c-o să mori, dar nu știi ce se va alege de ea.
Depinde de tine.
Deschide Gâtlejul sau îți jur că ea o să moară!
Las acest viitor, lumea noastră, în mâinile tale, Iris.
Ține minte! Nu-ți dori schimbarea, ci teme-te de ea!
Bomba nu doar a luat. A și dat.
Cred că știi asta în străfundul tău.
- Înțelegi? - Da, comandante.
Ești iubită.
Știi să te lași așteptat!
Ai mărturisirea lui Harker?
Mi-a cerut să te scot vinovat.
Absurd! N-au cum face asta!
Fiul chestorului e alibiul meu.
Fiul chestorului a declarat sub jurământ că nu a fost cu tine.
L-am pus să semneze.
Ce era să fac? Charlotte și Polly...
Și...
ai venit să mă arestezi.
Ba ca să-ți spun să fugi.
Henry!
Nu-i mult timp. Pleacă!
Ești liber să pleci unde poftești și să trăiești...
- Îi înfruntăm! - Nu! Încăpățânarea o să te omoare!
Autoritățile vor fi împotriva ta. Nu vei fi crezut.
Vei fi ucis în pușcărie înainte să ajungi martir!
Crezi că se va isprăvi cu fuga mea?
Poate nu mi-o mai tragi, dar ei o să ți-o tragă ție, lașule!
- Căci asta ești. - Henry.
- Atât ai fost dintotdeauna. - La dracu'! Fugi!
O să te omoare!
Nu pot trăi avându-te pe conștiință.
Aș irosi speranța și lumina din tine.
N-ai sorți de izbândă.
Fugi!
Nu-ți vor da pace.
Îți vor face viața de netrăit.
Vino cu mine!
Trebuie să termin.
Calloway era un om bun.
Păcat! Dar pe pistol sunt amprentele tale, nu ale mele.
Ai amenințat cu el o femeie de 68 de ani fără apărare.
Cu martori.
- Ai șanse infime să scapi. - Javra aia a otrăvit un copil.
Javra de care vorbești se întâmplă să fie mama mea.
Firește!
Alege!
Te acuz de omorul lui Calloway și al celorlalți,
inclusiv al fetiței.
O să atârni în ștreang.
Sau asculți ce am de zis și pistolul ăsta o să dispară.
De ce?
Știu din sursă sigură că mai ai un rol de jucat.
Mi-a zis cel de sus, ca să zic așa.
E vremea să-ți arăt imaginea de ansamblu.
Îl recunoști?
Sunt fotografii de acum 50 de ani.
Ce-i asta? O glumă de doi bani?
Drept cine mă iei?
Un om care caută disperat mântuirea acolo unde nu trebuie.
E o diferență între idealurile efemere din mintea noastră...
și lucrurile după care tânjim de fapt în suflet.
Ți-ar folosi ceea ce știm noi.
Pe ușa asta ar putea sta mâine-dimineață numele tău.
„Inspectorul-șef Whiteman, detectiv.”
Iată foamea din suflet!
Nu e nicio rușine în asta!
Nu-ți băgăm vină că ți-a fost milă de copilă.
Tu ai dat ordinul?
Nu. Nu tu l-ai dat.
Ești doar un slugoi pentru cei de mai sus.
Cine e șeful, Hayden? Vreau să vorbesc cu cine trage sforile.
Cum dorești. Tata a zis că vei veni.
- Hodges, anunță conacul Harker că sosim! - Da, domnule.
Crezi că mă cunoști, bogătașule? Că mă poți îmbia... cu ce?
Biroul ăsta și un post de rahat?
Eu nu-s așa.
Cât despre cel de sus... Vreau să-l fac să pice!
Merg să-l salut pe tati. Asta-i pentru Calloway!
POLIȚIA LONDONEZĂ CHARLES WHITEMAN
DECLAR CĂ ACESTA ESTE ADEVĂRUL. ALFRED HILLINGHEAD
Aici e tot ce-ți trebuie pentru arestare, inspectore.
Era cazul.
Las-o acolo!
Cazul este închis acum.
Iar ai ajuns devreme acasă! O să-ți intre în obicei?
- Spală-te! Polly se grăbește. E chemată... - Polly, nu mai cânta!
Polly, oprește-te!
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să-ți spun că...
- Nu e corect ca eu să... - Polly, du-te sus!
Nu plec.
E vorba de reporter?
De când l-ai văzut aici...
ți-am citit-o pe chip.
- Charlotte... - Nu.
Mereu ai fost așa?
M-am străduit să fiu cum voiai tu.
M-ai iubit vreo clipă?
Doamne! Da!
Nu te îndoi niciodată! Vă iubesc cu adevărat pe tine și pe Polly.
Doar că...
mereu a mai fost ceva în sufletul meu... la fel de adevărat.
Oricât nu mi-am dorit-o.
- Alfred, ce se întâmplă? - Deschide, Hillinghead!
- Tată, sunt polițiști la ușă. - Hillinghead, deschide imediat!
Am omorât un om.
- Poliția! - L-am ucis.
- Tu n-ai face asta! - Ba da.
- Sau spargem ușa! - Nu e așa! Minți!
- Știu întotdeauna când minți. - Polly!
- N-ai făcut-o! Minți! - Soțul dumitale e un ucigaș, doamnă.
Iată mărturisirea lui semnată!
Ai semnat?
Ești arestat pentru omorul de pe Longharvest Lane...
- Îmi pare rău! - ...din 10 septembrie, anul Domnului 1890.
- Puneți-i cătușele! - Nu! Alfred!
Minte! Nu a făcut-o el! Tată!
- Nu! - Tată!
Să mergem!
Tată!
- Alfred! Nu, Alfred! - Mamă!
Alfred!
- Cu ce vă ajut? - Îl caut pe proprietar.
Am văzut că-i aprinsă lumina la etaj.
Naziștii vin ca gâzele la flacără.
- Să nu le dăm apă la moară! - Trag imediat perdeaua. Mulțumesc!
Nu scapi atât de ieftin!
Vezi tu, treaba asta se amendează.
I-am dăruit o moarte așa blândă! Chiar...
Deci tu tragi sforile.
O chema Esther. Avea 11 ani.
Nu merita să moară.
Ce crezi c-o să-mi răpești? Viața?
- Tu ai ucis-o. - N-ai cum să supraviețuiești...
Ai ajuns prea târziu.
S-a isprăvit.
Whiteman, nu mișca!
Ești arestat pentru omor.
Defoe!
Suntem ultimii în picioare.
Aruncă-l!
Nu credeam că tu mă vei împușca.
Nu e nevoie de asta.
Chiar nu este.
L-aș putea urma.
L-aș putea opri. Lasă-mă să încerc!
Nu există liber-arbitru.
Este o iluzie.
Pot rupe bucla din trecut.
Defoe! Stai!
În cinstea lui Gabriel Defoe. Era cât pe ce să conteze.
Gabriel, te rog!
Nu mă sili!
Prinde-mă dacă poți!
Ai făcut-o deja.
Prinde-mă dacă poți!
Ai făcut-o deja.
A fost alarmă falsă? Putem pleca acasă?
- Încă nu. Doar... Pe unde ați ajuns? - La Deptford.
Ți-am zis să pleci din Londra! Doar acolo ai ajuns?
- Nu mă pricep la condus. - Nu pricepi cum e cu urgențele!
Bine. Cazați-vă la hotel până vă anunț că sunteți în siguranță!
Bine, dar pe banii poliției!
Jawad vrea să vorbiți.
- Mami! - Bună, scumpule!
Îmi pare rău că te-am speriat. Totul e bine acum, da?
Când ne întoarcem acasă?
În curând. Vom fi acasă împreună, te voi îmbrățișa și te voi pupa.
- Bine. Te iubesc! - Și eu pe tine, scumpule!
Mai presus de orice. Trebuie să închid, puiule.
Ascultă-mă! Vreau să te rog ceva.
Am cerut să te duc chiar eu înapoi la închisoare. Mi-au permis.
Asta dacă vrei.
Crezi că Barber chiar mi-era tată?
Așa a zis mama ta.
Deci trăiește?
Mama adică.
Nu vreau să mă vadă după gratii.
Unde-i mingea?
Sarah, sunt agenta Hasan!
E aici, în mașină.
Sarah, te rog să deschizi ușa!
Bună, Sarah! Vrea doar să te vadă înainte să plece.
- Nu pot, îmi pare rău. - Sarah, nu-i poți face asta! Știi bine!
Nu știu ce să-i spun. Îmi pare foarte rău!
Sarah, merge la închisoare. Hai să-l vezi acum, cât încă e liber!
Nu pot.
- Hai! Are nevoie de tine. - Nu pot.
Spune-i că-mi pare rău, dar că n-are nevoie de mine.
Sarah!
Sarah, nu-i poți face asta din nou!
Sarah!
Tu alegi.
Rahat!
E conectat un mobil. Alt detonator!
Sarah, e fiul tău!
Sarah, nu-i face asta din nou!
- Stai! - Lasă-l!
- Ce faci? Termină! - I-a luat mobilul!
- Elias! - Stai acolo!
Au avut dreptate cu mine!
Ești iubită!
Ești iubită.
Ești iubită!
Ești iubită.
Ești iubită!
Vreau să știu!
Tilly, cheamă-l pe tata!
- În ce an suntem? - Ce?
În ce an suntem?
Subtitrarea: Irina Para