Vi tjekker navnet og ser, hvad der dukker op.
Det er præcis som tatoveringen.
De kunne have set det i nyhederne.
Se.
Jeg beklager, hvordan jeg talte til dig tidligere.
Jeg var vred på drengen.
Kan vi lægge det bag os?
Jeg får Maggie og efterforskerne til at se på murstenen.
Der var intet i de normale databaser, men det er en meget gammel mursten.
Ja.
Så jeg tjekkede nogle byarkiver
og fandt en Alfred Hillinghead i et valgregister fra 1890.
Gæt, hvad hans arbejde var. Han var ikke murer.
Han er betjent, ikke?
I Whitechapel.
Kommissær.
KOMMISSÆR
Du burde høre med Scotland Yard.
Intet før Første Verdenskrig. Beklager.
Okay. Tak.
Men hvis denne kommissær Hillingdon...
Hillinghead.
...arbejdede i Whitechapel, så er det en af de få overlevende stationer.
Der må være nogle arkiver der.
Okay.
Clive?
Vicekommissær Hasan. Hvordan kan jeg hjælpe dig, skat?
Gør mig en tjeneste. Har vi gamle sagsmapper i bygningen?
- Hvor langt tilbage? - Her er propfyldt.
Hvor langt tilbage vil du?
1890.
Av.
Wow.
Det er en beviskirkegård.
Hvor papirarbejde kommer for at dø.
Det er kun mig, der går op i dette sted.
Værsgo, min kære.
Depressionen i 1930.
Versailles-traktaten i 1919.
Titanic i 1912.
Jeg elskede den film.
Dronning Victorias død i 1901.
1890.
Sidste stop.
Disse filer er ikke mærket efter kriminalbetjent,
men efter sagens navn, A til Z.
Hvilket bogstav skal vi prøve med?
Prøv "L" for Longharvest Lane.
Du godeste. Der er jackpot, unge dame.
Jackpot.
Det er bare løgn.
POLITIET DÆKKER OVER MORD
Det kan ikke passe.
Nej.
Vent, kriminalbetjent, det ringer en klokke.
Et øjeblik.
Du vil tro, det er løgn.
"Mærkeligt mærke på venstre håndled og lille sår på panden."
Det må være en joke.
Vent.
Hvad er det?
1941.
Charles Whiteman.
Hans sidste sag.
Skudt gennem venstre øje.
Mærkelige mærker på venstre håndled.
Og nøgen som den dag, han blev født.
Elias sagde, at ligene var kommet før.
Goddag.
- Jeg ledte efter dig. - Jeg havde travlt.
Det kan jeg se.
Alfred,
jeg vil tale om, hvad der skete i aftes...
- Det var en fejl. - ...i Harker-huset.
Du kyssede mig.
Okay.
Du fik ikke hans fingeraftryk, så slå en streg over den plan.
Hvad så nu?
Ingenting.
Det er slut.
Hvad er der sket? Jeg var bekymret.
Der opstod tumult i cellerne.
En af fangerne fik ram på mig.
Hvor er Polly?
Hun er ovenpå.
Hun vælger en kjole til i eftermiddag.
Hvad sker der i eftermiddag?
Jeg lovede Polly, hun fik lov til at sige det.
Gør dig lidt i stand.
Jeg finder noget rent tøj til dig.
Okay.
Jeg vasker mig.
Hvad mener du med, at kæden gik i stykker?
Medaljonen faldt på jorden, og nu kan den ikke lukke.
Hvad er det, du ikke siger?
Du skal ikke bekymre dig, du skal bare fikse den.
Altså...
Jeg er ikke en klamphugger.
Det er præcis, hvad du er. Accepter det.
Nogen i kirken så mig spille.
Jeg tager hjem til dem i eftermiddag og spiller for dem.
Din mor og jeg gennemgik meget ydmygelse for at få dig til at sidde stille.
Hvor var du i aftes?
Der var et slagsmål i cellerne.
Man kan altid høre det på din stemme, når du lyver.
Polly Hillinghead,...
...du spilder din tid på klaveret.
Du burde blive kriminalbetjent.
Sådan. Så god som ny.
Tak.
Kathleen.
Kath!
Hvad sker der med hemmelighedskræmmeriet?
Kriminalkommissæren vil nok selv sige det.
Nej, sådan fungerer det ikke.
Du passer på mig, og jeg passer på mig.
Calloway har et vidne, der er kommet frem,
og hun hørte to stemmer i Lee Cozens' lejlighed før skuddet.
Calloway tror, at Cozens' død måske ikke var et selvmord.
Så måske blev han gjort til syndebuk for liget i bilen.
Han sætter flere mænd på sagen.
De talte om at finde den jødiske pige igen og bruge en officiel tolk.
Jeg fik en, der drejer rundt!
Har du de spiraler, børn spiser?
Ja, en af dem. Og en pose bolsjer.
- Værsgo, søde. - Tak.
Hvad fanden foregår der?
Hey! Hvad laver du?
Jeg har sagt, du skal leve, som om du ikke eksisterede her.
Jeg prøvede ikke at eksistere. Jeg prøvede også at spise.
Brødet var muggent, så jeg varmede det,
og ovnen begyndte at ryge, så jeg måtte åbne vinduerne.
Esther, hvis jeg er ude,
og radioen brager løs, hvad vil folk så tænke?
Jeg var blevet kvalt.
Du har måske afsløret os!
Hvad er det?
Kriminalbetjent?
Slikkepinde.
Til hr. Ungkarl?
Hvem er nu en idiot?
Friske grøntsager, brød, dåser, alt muligt.
Han er her efter os. Pis!
- Hvad? - Det, jeg sagde.
Tænd ovnen, og slå os ihjel. Vi er alligevel døde.
Her er en enkeltbillet til Inverness.
Det er i Skotland.
Mange børn bliver sendt derop. Der er sikkert.
Og det er tæt på Loch Ness-uhyret, så
du vil elske det.
Toget kører fra Euston i morgen. Jeg følger dig derhen.
- Du skal ud herfra. - Kommer du?
Måske.
Jeg ved det ikke. Det vigtigste er, at du er på det. Okay?
Vent. Vi venter, til det bliver mørkt.
Han må skride på et tidspunkt.
Der er fuldmåne i aften.
Det betyder, at Luftwaffe går på jagt.
Når bomberne kommer, griber vi chancen.
For 30 år siden ville studiet af Deutsch-partiklen
klassificere os som pariaer, udstødte, idioter.
I dag bliver vi heldigvis blot betragtet som ballademagere.
Okay. I dag skal vi se på
studiet af Deutsch-partiklen ved kontakt med en nøgen singularitet.
Som I kan se, deler partiklen sig i to i perfekt symmetri.
Frem og tilbage. Det er så sandsynligt at gå et sekund ind i fortiden,
som at gå et sekund ind i fremtiden.
Men det mest overvældende er,
at resultatet synes muligt i begge ender.
Der er nu to partikler, en i fortiden og en i fremtiden.
Og alligevel er det overlejrede system ikke kollapset.
Undskyld, professor.
- Hvad med din artikel, der blev forbudt? - Forbudt?
Om interaktionen mellem mørkt stof og Deutsch-partiklen?
Beviste det ikke, at skabelsen af en nøgen singularitet var mulig?
Hvad?
I dag er vi heldige at have en særlig observatør med os,
kriminalbetjent Maplewood,
som læser på sagen.
Hvad betyder det?
Det betyder, at tidsrejser,
der både går frem og tilbage,
er mulige...
...i den virkelige verden.
I teorien.
Professor, hvordan vil du forklare din døde dobbeltgænger?
Det kan jeg ikke. Det er et paradoks.
Jeg ved, du ikke stoler på mig, men jeg har brug for din hjælp.
- Mine ordrer er... - At efterforske mig. Ja.
Men jeg kan se det i dit ansigt.
Jeg har ikke meget tid.
Hør her.
Jeg har ikke opfundet en tidsmaskine. Jeg kender ingen terrorister.
Jeg ved bare, at jeg ikke vil opleve hans skæbne.
Måske hvis du er der
og beskytter mig.
- Jeg er ikke din livvagt. - Nej.
Du ville være en gæst.
Jeg er en god kok.
Bliv hos mig.
Kom nu.
Jeg bliver hos dig.
Men jeg vælger tilflugtsstedet.
Maggie, jeg har brug for en kæmpe tjeneste.
Det stinker.
FINGERAFTRYK VEDHÆFTET
Kan du tjekke dem?
Er det overhovedet fingeraftryk?
Fra en gaslampe. I 1890.
Er det her Time Team? Jeg ved ikke engang hvor...
Mags, kom nu.
Gør det nu bare.
- Okay. - Tak.
- Hey. - Hej. Er det angående murstenen?
- Smid det i bunken, så kommer jeg... - Det er ikke det.
Hvad er det så?
Det er noget, du skal se.
Og jeg vil ikke vise dig det her i bygningen.
Måske over en drink?
Hvorfor?
Du får brug for en, når du hører det.
- Det skal være uofficielt. - Det føles ikke uofficielt.
Jeg har problemer nok i forvejen.
Hvis et ord af dette bliver officielt,
bliver alle, jeg har smidt i spjældet, løsladt,
for jeg ryger direkte på galehuset. Det er en risiko.
Du kan tale frit.
Vi er bare to pansere, der hygger.
Fyr løs.
Det her er den ukendte på Longharvest Lane.
Og det her er en forsidehistorie,
der beskylder politiet for at dække over et mord på Longharvest Lane i 1890.
Her. Samme tatovering på begge håndled, som vi også fandt på murstenen.
Offeret blev aldrig identificeret,
og en Whitechapel-betjent ved navn Alfred Hillinghead havde sagen.
Han er lige her.
- Det må være en joke... - Dette lig...
...og se mærket, blev fundet en kilometer væk fra Longharvest Lane
i 1941.
Whitechapel-kriminalbetjenten i sagen hed Charles Whiteman.
Han er her.
Det er ham filmstjernen i det flotte jakkesæt.
- Det må være fotoshop. - Gid det var.
Hvad glor jeg så på? En fucking...
X-file?
- Det er meget forklarligt. - Godt. Lad mig høre.
Et sikkert sted, Barber.
Vi er bare to pansere, der hygger.
Det er en 143 år gammel tegnetavle.
133.
Og det er endnu et mordoffer, 1941.
Billedet er sløret.
Samme skudsår, samme ar i panden,
samme tatovering på håndleddet.
Det vender jeg tilbage til. Og det er den ukendte fra 2023,
der har en slående lighed med ham fra 1941.
Barber, de ser alle helt ens ud.
Der har været mindst tre mord på Longharvest Lane med årtiers mellemrum,
og de er identiske.
Det her er stort, Barber.
Og hvis det bare er en spøg, må vi finde ud af, hvem der griner.
Du må tro, jeg er en kujon.
Men jeg elsker min familie, og jeg vil beskytte min familie.
Det skræmmer livet af mig at være sammen med dig.
Men jeg har brug for dig, Henry.
Hvad tænker du?
Fortryder du?
Jeg tænker på efterforskningen.
Jeg har talt med min redaktør.
Vi kører en forsidehistorie om Harker.
Og hans hemmelige affærer med Londons politi.
Vi gør ham til mistænkt.
Okay. Offentliggør hans navn,
og du lever måske ikke længe nok til at se aftenudgaven.
Du har ingen beviser for, at han var der.
Han har
Paxman og Ladbroke i lommen.
Gud ved hvem ellers. Han er farlig.
Der må ikke ske dig noget.
- Hvad er det? - Hvad?
På dine briller. En plet.
Kan du ikke se det?
Videnskab fra kontinentet.
Vi har ham måske stadig.
Velkommen hjem, Iris.
Smid din taske på sofaen.
Køkkenet er der, badeværelset er ved døren.
Vi er på 9. etage, så der er ingen flugtvej.
Så få ingen gode idéer.
Et rigtig trygt tilflugtssted.
Jeg er sulten. Hvor gemmer en kriminalbetjent knive?
Eller er der ingen skarpe genstande i et tilflugtssted?
Lavt SPYNE-niveau.
Har du SPYNE?
Lad være med ikke at ordne det på grund af mig.
Sikken udsigt heroppefra.
Du må tjene godt, hvis du har råd til det her.
Din nabo, Dunnet, Lorna, er ved døren.
Jeg har lige læst et kapitel færdig, men det...
Lorna.
Jeg hører, du har gæster.
Bonne chance, ma chérie.
Jeg putter mine ørepropper i!
Hey.
Det skal nok gå.
Jeg fanger den ansvarlige.
Selv hvis det er dig.
Skræmmer det dig ikke?
Politiarbejde?
Det gør det.
Men det, vi gør, er risikoen værd.
Hvad tror du, du gør?
Beskytter folk.
Det lyder som et officielt svar.
Nej.
Det er det, jeg tror.
Hvad tror Chapel Perilous?
Åh gud.
Jeg har ingen anelse. Jeg ved ikke, hvem de er.
Jeg kan ikke. Jeg er på...
Arbejde? Jeg ved det, men den er fransk og økologisk.
Og til ingen nytte, hvis jeg er død.
- Ja? - Et.
Kun et.
Rolig.
For Gabriel Defoe.
Han efterlod ikke rigtig nogen arv.
De nærmer sig.
- Måske burde vi også gå. - Han skal gå først.
Du er et Kinder-barn, ikke?
Sendt fra Berlin, da helvede brød løs.
- Har du nogen familie tilbage der? - Min tante, måske. Jeg ved det ikke.
Okay, nå...
Når vi får dig ud af London, finder vi hende.
Hvad med din familie?
Charles.
- Vi to har meget til fælles. - Men jeg kan gøre rent.
Ja.
Jeg hedder faktisk ikke Charles.
Jeg hedder Karl.
Det er det navn, min mor gav mig.
Jeg vil ud herfra.
Slap af. Hvis du kan høre fløjten, er de langt væk.
Esther! Vent!
Esther! Vi kan ikke gå derud endnu!
Jeg har dig!
Kom så.
Denne vej.
Der er for proppet. Træd tilbage.
Flyt jer!
Tilbage!
Hjælp dem. Karl! Hjælp dem!
Væk fra porten! Tilbage.
Kom ind!
Gud velsigne jer.
- Okay. Kom så. - Tak.
Esther! Jeg er her.
Og jeg går ingen steder. Det lover jeg.
Det skal nok gå. Vi skal nok klare den.
Okay?
Inverness, her kommer vi.
Kom. Lad os finde lidt plads.
Nej. Jeg hader folkemængder.
Så denne Whiteman forsøger at løse samme sag som Hillinghead i 1890,
men i 1941?
Ja. Og i denne avisartikel fra 1890 står der,
at en sir Julian Harker var Hillingheads oprindelige mistænkte.
Så vi skal samle brikkerne over en periode på 50 år?
I det mindste er jeg ikke skør.
Jo, du er.
Og det smitter.
Andrew Morleys advokat, som Elias fyrede, hvad hed han?
Philip Dust.
Ja, men hvad hedder firmaet?
Harker Advokater.
Cheapside, E1.
HARKER ADVOKATER
"Grundlagt af sir Julian Harker i 1894."
Pis. Andrew Morleys jobhistorik.
JOBHISTORIK
"Siden han forlod styrken, har han været sikkerhedsvagt for..."
Trommehvirvel, tak.
- Harker-huset. -"...Harker-huset."
- Jesus Kristus. - Vi må tage derhen og tjekke det ud.
Lige nu, i aften.
Mindre "vi". Det skal være uofficielt.
Jeg er kriminalkommissær.
- Intet er uofficielt for mig. - Fint, så gør jeg det.
Okay.
Men ikke noget cowboy-lort. Det giver mig grå hår.
Og intet bliver skrevet ned. Vi gør det kun oralt.
- Er du 12 år gammel? - Ja, jeg er 12.
Få noget søvn. Kom nu.
Vil din datter låne mit sjal?
Tak.
Værsgo.
- Sæt dig ned. Ja. - Åh. Tak.
Den lille stakkel.
Vil hun have et stykke chokolade?
Kom bare.
Tak.
Lille skat.
Jeg skal lige ordne noget.
- Vil du holde øje med hende? - Selvfølgelig.
- Jeg er straks tilbage. - Ja, det er du.
Det er en smuk medaljon.
Vil du se nærmere på den?
Hvem er det?
Min familie.
Hvad hedder du?
Polly.
Hvem er du?
Pis.
LONDON POLITI GEORGE ACKROYD
Du må lære at leve med usikkerheden.
Jeg vil fortælle dig, hvad du ellers ikke ville vide.
Husk navnet Iris Maplewood.
Du får brug for hende.
Maplewood får dig så langt, du skal.
Men husk...
Hej.
Hej. Hvad laver du?
Hej.
Der er uhyggeligt herinde, ikke?
De holdt seancer her i huset for mange år siden.
Talte med de døde.
Ja? Jeg kan godt lide at være bange, når jeg er her.
Kriminalbetjent.
Jeg pudser ikke politiet på dig.
Vi vidste, du ville komme.
Hvem er "vi"?
Dig og Elaine?
Du er helt galt på den.
Det er lidt flere end det, kriminalbetjent.
Mange flere.
Elaine og jeg tog Elias med her
til et af deres store møder engang, da han var 13.
Og de ville alle møde ham. Alle de
store kanoner. De
ville fortælle ham, hvad dette sted vil betyde for ham,
og at det hele bliver hans en dag.
Det...
...skræmte ham.
Det eneste, vi gjorde, var at skræmme ham.
Andrew,
fortæl mig, hvad der foregår.
For hans skyld.
Hvem er disse store kanoner?
Den plade er den samme stemme som i campingvognen, ikke?
Tal til mig.
Vi kan tale, så længe du vil.
Du vil ikke tro mig, før du ser det.
Det hele er uundgåeligt.
Og det...
Det gør dig skør.
Som Syed, som Elaine. Hun...
Hun kunne ikke klare det mere.
Hvorfor tog Syed sit liv?
Fortæl mig det.
Vi måtte føre dig til liget.
Føre dig til Elias.
Som du altid har gjort.
Det er tid til, at du ser.
At du tror.
Okay, følg mig.
Okay, piger?
Da jeg var lille, fik jeg at vide, at jeg ville blive til noget stort.
Så jeg ville have min ph.d. og lave noget åbenbarende.
Min afhandling vovede at påstå, at man kan forme årsag og virkning.
Hvilket gør tiden, som vi kender den, totalt foranderlig og flydende.
- Må jeg? - Ja.
Og jeg var ung, ambitiøs og...
...forkert på den.
Så romantisk.
Jeg ville tro, at den menneskelige ånd var en partner
i evig ebbe og flod, ikke bare en illusion.
"En partner i..."
Okay. Ikke mere vin til dig.
Åh gud, undskyld.
Har du skiftet mening nu?
Tror du, alt er forudbestemt?
- Har vi intet at skulle have sagt? - Er det så slemt?
Jeg lever i en verden, hvor jeg vælger. Jeg får ting til at ske.
Giv mig et eksempel.
En mand laver mad til en kvinde.
Hun går med til at spise det.
Han skænker hende et glas.
Hun går med til at drikke det.
Et glas bliver til flere.
Og
det går op for hende, at hun virkelig godt kan lide fransk vin.
Hun åbner flaske nummer to af egen fri vilje.
Nej.
Du er meget sikker på dine madlavningsevner.
Nej, det afhænger af faktorer, der allerede har fundet sted,
som du ikke kender til.
- Nævn en. - Okay.
Dit tidligere og dine forældres forhold til alkohol.
Genetisk er det dine smagsløg, deres opbygning og receptorer der gør,
at denne vin smager overdådigt for dig i dette øjeblik.
Temperaturen i rummet, det humør, du er i,
den person, du drikker med.
Min pointe er, at fri vilje ikke eksisterer.
Det er en illusion.
Og en behagelig en.
Ryger spontaniteten så også ud af vinduet?
Desværre, ja. Det findes ikke.
Det er en skam.
Hvornår fik du din operation?
For noget tid siden.
Bør staten ikke tilbyde alle den behandling, hvis de har brug for den?
Også dem, der ikke vil være en del af denne
bedre verden.
Jeg tror, de vælger at blive efterladt.
De kan komme tilbage når som helst. Døren står åben.
Har du altid været så absolutistisk?
Jeg vil sige realistisk.
Hvad med gråzonerne?
Jeg siger ikke, at det, vi har nu, er perfekt,
men det er bedre end det, der var før bomben.
Korrupte politikere sugede planeten tør for at holde de rige fede og mætte.
Ingen bekymrer sig, om du lever eller dør.
Alt anderledes var en svaghed, der blev brugt imod dig.
Nu er der orden.
Fred.
Dine lunger kan ånde, og folk bekymrer sig.
Jeg synes, det er værd at kæmpe for at beskytte.
Det er værd at dø for.
Synes du ikke?
Er du okay?
Ja, undskyld. Jeg må... Jeg må lige på toilettet.
Jeg vil bare sige,
at jeg har nydt dit selskab, og jeg er glad for, at jeg mødte dig.
Fri bane.
Gå ud i god ro og orden.
Fri bane.
- Har du brug for hjælp? Okay. - Ja.
Hvor er pigen?
Sikken sød pige. Hun insisterede på at vente på dig.
Du er en heldig mand, vicekommissær Whiteman.
Du er elsket.
Esther.
Esther?
Esther, kom nu.
Vi skal gå nu. Kom nu.
Esther.
Kom nu.
Kom nu. Vi skal gå nu.
Esther, kom nu, skat. Nej!
Kom nu.
Kom nu!
Esther.
Kom nu!
Nej!
Din nabo, Dunnet, Lorna, er ved døren.
Jeg faldt i søvn med vinduet åbent. Bella...
Bella er fanget på din side igen. Jeg ved det godt!
Hun er stædig som et æsel. Undskyld. Jeg ved, du har besøg.
Er han derinde?
Bella, din diva.
Se nu, hvor du er. Kom så. Mor er her.
Kom så.
Hvad fanden?
Defoe!
Tror du, du kan løbe fra mig?
- Hør her, Iris. Jeg kan forklare. - Tilflugtssted?
- Vi er ikke dem, du tror, vi er. - Hold kæft!
Gabriel Defoe, du er anholdt og under mistanke for terroraktivitet.
Alt, hvad du siger, vil blive...
Hvad laver du?
Hvad nu?
Tag hende til Chapel.
Vær ikke bange.
Det er ikke Tate Museum.
Gå bare tæt på.
Rør den, hvis du vil.
Sådan.
De bider ikke.
Som sagt, skal du tro på det.
Tro på hvad?
Fremtiden.
At denne sti, vi er på, vil ændre verden,
og vi spiller alle en rolle.
Elaines familie har arbejdet for familien Harker i lang tid.
Tjenestepiger og butlere.
Vi kendte sandheden.
Vi vidste, at der ville ske noget forfærdeligt,
der ville skabe vores fremtid.
Det var så svært for mig.
At Elias ville ende så fuld af fortrydelse,
så fuld af smerte
over det, han gjorde.
Hvad han
kommer til at gøre.
Elias døde, fordi han ville gøre det om,
men det var for sent.
Og det er så forfærdeligt.
Og jeg, som hans far, fik ham til at gøre noget,
som jeg vidste, han vil fortryde.
Andrew.
Jeg forstår det ikke.
Hvis du ikke var her, ville han så gøre det?
Kunne det stoppes?
Lad Elias leve sit eget liv, hvor han ikke gør nogen fortræd.
Hvor han ikke fortryder noget.
Stakkels dreng. Jeg ville ønske, jeg kunne hjælpe ham mere.
Sig til Elias, jeg er ked af det.
Han fortjente bedre end mig.
Andrew!
Hvad end du er rodet ud i, kan vi hjælpe.
Jeg kan hjælpe.
Vi finder ud af det.
Gud.
Okay?
Okay, bare rolig. Sådan.
Det er snart forbi.
- Nej! - Jo.
Jeg beklager.
Nej, lad være!
Nej!
Andrew!
Hjælp!
Tekster af: Martin Larsen