‎Ce naiba?
‎Cine dracu' ești?
‎Haide, dobitocule!
‎Nemernicule!
‎Futu-i!
‎Să mergem!
‎- Woo-jin, să chemăm o ambulanță. ‎- Situația ar putea deveni serioasă.
‎Un om e pe moarte.
‎Hyeon-ju…
‎un bătrân fără adăpost a fost grav rănit.
‎Așa că am chemat o ambulanță.
‎Și Yang Jae-myeong?
‎- A fugit. ‎- La naiba! V-am spus să nu vă implicați!
‎Dar era grav rănit.
‎N-am avut de ales.
‎Nu-l cunoașteți! De ce v-ați implicat?
‎Da, dar‎…
‎Ce facem?
‎O voi suna.
‎- Ce e? ‎- Hyeon-ju, apropo…
‎ne pare rău.
‎A fost vina noastră 100%.
‎Unde ești? ‎Vreau să-mi cer scuze personal.
‎Las-o baltă! S-a terminat.
‎Hyeon-ju, acordă-ne cinci minute, te rog!
‎Nu glumesc.
‎Îmi pare sincer rău. ‎Și Gun-woo vrea să-și ceară scuze.
‎Te rog, dă-ne cinci minute!
‎Te rog!
‎Veniți la librărie!
‎Woo-jin…
‎sincer să fiu, nu înțeleg.
‎Ce nu înțelegi?
‎Dacă nu făceam nimic, bătrânul putea muri. ‎Ai văzut cu ochii tăi.
‎Da.
‎Am făcut ce trebuia, de ce te scuzi așa?
‎- De ce să ne cerem scuze? ‎- A fost prima dată când am lucrat.
‎Hyeon-ju n-a fost la fața locului ‎și îi e mai greu să înțeleagă.
‎Încă nu ne cunoaștem bine ‎și s-a întâmplat asta.
‎Dacă ne cerem scuze pentru lucruri ‎care pot cauza neînțelegeri,
‎cred că vom putea comunica.
‎- Dar… ‎- Gun-woo!
‎Nu cred că ai greșit.
‎Dar, dacă ne referim la muncă,
‎am putea trece de hopul ăsta ‎dacă ne ajutăm reciproc.
‎Doar de data asta, da?
‎Bine.
‎COPOII
‎Nu vă așezați! Vom termina repede.
‎V-ați bătut cu Yang Jae-myeong?
‎A fost inevitabil.
‎Nu putem colabora.
‎Ce e?
‎Nu e evident?
‎Ne-am cerut scuze.
‎N-am nevoie de scuze!
‎Yang Jae-myeong v-a văzut fețele, nu?
‎Planul era să-l urmăresc cu discreție ‎și să adun dovezi.
‎Acum știe că e cineva pe urmele lui ‎și se va da la fund.
‎Prin urmare, planul meu e compromis.
‎Am purtat șepci și măști. ‎Nu ne putea vedea fețele.
‎Da. Dacă v-ați acoperit fața, ‎nu v-ar recunoaște.
‎Dacă părul ăsta oribil era acoperit, ‎nu te-ar recunoaște!
‎Pe dracu'! ‎Te-aș recunoaște de la un kilometru!
‎Ce faci? Plecați!
‎- Ne-am cerut scuze. ‎- Plecați!
‎- N-am avut de ales. ‎- Cum așa?
‎- Suntem la început. Nu suntem perfecți! ‎- De-asta v-am refuzat!
‎Am acționat din instinct! ‎Ți-am zis mai devreme!
‎- Nu bagi la cap! ‎- De ce te-ai legat de părul meu?
‎- Plecăm. ‎- Futu-i!
‎Nu mai țipa, te rog!
‎Voi găsi o cale să returnez
‎banii pe care mi i-a dat dl Choi.
‎Eu și Woo-jin te-am ascultat țipând.
‎Acum ascultă-ne și tu.
‎Dacă s-ar oferi cineva ‎să-ți facă treaba să meargă
‎în schimbul uciderii unei om,
‎ai accepta?
‎Șeful de la Smile Capital ‎mi-a tăiat fața cu cuțitul.
‎Dacă nu făceam nimic ‎când murea un om în fața mea,
‎aș fi fost mai rău decât tipul ăla.
‎Ar fi fost greșit.
‎Gândește-te puțin!
‎O să găsesc altceva. Nu-ți face griji!
‎Iartă-mă! Nu m-am putut abține.
‎Te-ai abținut mai bine ca mine.
‎Ți-e foame? Să mergem undeva ‎să mâncăm supă pentru mahmureală.
‎Stai puțin!
‎E închis din cauza pandemiei. ‎E trecut de zece.
‎Acum mi-e foame și mai rău.
‎Am uitat.
‎Mă doare stomacul.
‎Nu e vina mea că au închis.
‎E vina ta că ai adus vorba.
‎Nu te-ai putut abține cu Hyeon-ju ‎mai devreme!
‎Ai zis că am făcut treabă bună.
‎Am zis-o ‎fiindcă te smiorcăiai ca un ratat.
‎Nu mă smiorcăiam ca un ratat.
‎„Nu mă smiorcăiam ca un ratat.”
‎Ce faci?
‎Te imit, ratatule. ‎„Mi-e foame. Mă doare stomacul.”
‎Ce urât ești!
‎Cum poți să glumești așa?
‎Ce? Nu glumesc. Vorbesc serios.
‎Mă simt jignit. Cere-ți scuze!
‎SCUZE, AM GREȘIT. ‎NE VEDEM LA BIROU MÂINE, LA ORA 10:00.
‎Woo-jin!
‎Știam că ne va accepta!
‎Nu ajunge!
‎Ce gălăgios ești!
‎Nu te enerva! E doar un joc.
‎De ce te-ai supărat?
‎- Pleacă mai repede! ‎- Voi pleca!
‎- E rândul meu. ‎- Știu.
‎- Nu înjura! ‎- Bine!
‎- Trebuie să purtați mască. ‎- Bine.
‎Ce e?
‎Cineva ne urmărește.
‎Cine?
‎Erau tineri, dar știau să lupte.
‎Ești sigur?
‎- Poftim? ‎- Sigur te urmărește cineva?
‎- Concentrează-te! ‎- Chestia e…
‎Vorbește!
‎Înainte să lucrez pentru dv.,
‎am împrumutat niște bani de undeva.
‎N-au zis că vor banii înapoi ‎și i-am ignorat.
‎Treci la subiect!
‎Dar au venit după bani recent.
‎Cel care a venit să recupereze banii ‎purta o șapcă cu o pisică roșie pe ea.
‎Cretinul care ne-a luat ‎prin surprindere azi purta aceeași șapcă.
‎Nu e o coincidență?
‎Nu. Era aceeași șapcă.
‎De unde ai împrumutat banii?
‎Voi explica pe scurt situația de ieri.
‎Yang Jae-myeong îl jefuise pe omul ăla,
‎dar a uitat.
‎S-a iscat o ceartă ‎când a intrat în vorbă cu el.
‎Dar câți bani împrumută ‎băieții lui Jae-myeong cu un act furat?
‎Cam 50 de milioane de om.
‎Adică 500 de milioane la zece acte furate. ‎Doamne! De când fac asta?
‎De cel puțin o jumătate de an.
‎Au făcut avere!
‎Cămătarii au stat cu mâinile în sân?
‎Vor fi anchetați de poliție, ‎dacă fac reclamație.
‎Încearcă să recupereze banii singuri, ‎dar nu reușesc.
‎Iată planul meu!
‎Îi găsesc pe cămătarii ‎escrocați de Yang Jae-myeong
‎și recuperez banii furați ‎contra unui comision.
‎La un comision de 1%, sunt trei miliarde.
‎Să percepem 2%.
‎Woo-jin…
‎dacă sunt escrocați cămătarii,
‎nu s-ar agrava situația ‎celor care au luat împrumuturi de la ei?
‎Poftim?
‎Și-ar hărțui mai mult clienții, ‎ca să compenseze pierderile.
‎Și?
‎Afacerile mici ar fi cele mai afectate.
‎Ai dreptate.
‎Da.
‎Cum ne-au găsit?
‎Nu știu.
‎Stinge lumina și panoul de afară!
‎La naiba!
‎LIBRĂRIA PYEONGHWA
‎- Închideți telefoanele! ‎- Bine.
‎E aici? Ești sigur?
‎Da, sunt sigur.
‎Ai împrumutat bani de la o librărie?
‎Da. Proprietarul a fost ‎un mare cămătar pe vremuri.
‎Dă-i un picior!
‎Lovește aici!
‎Grăbește-te, nenorocitule!
‎- Lovește mai tare! ‎- Ce?
‎- Lovește mai tare, nenorocitule! ‎- La naiba!
‎Mai tare!
‎Lovește mai tare, idiotule!
‎Ajunge!
‎Ne trebuie echipament greu ‎ca să spargem oblonul.
‎Aici e seiful.
‎Aseară, în drum spre casă, ‎ați verificat dacă sunteți urmăriți?
‎Am luat autobuzul.
‎Puteau urmări autobuzul.
‎Dacă ne-au urmărit aseară, ‎de ce nu ne-au atacat imediat?
‎De ce au așteptat până acum?
‎- Poate voia să-l aducă pe Kim Jun-min… ‎- Hyeon-ju…
‎Yang Jae-myeong a văzut ‎cum ne batem aseară.
‎Dacă voia să ne atace, ‎ar fi adus mai mulți oameni.
‎Probabil că nu erau siguri.
‎Dar poate s-au prins acum.
‎E important să aflăm cum ne-au găsit.
‎Așa vom evita să facem ‎aceeași greșeală de două ori.
‎Bine. Înțeleg.
‎Ce-ar fi să stăm de vorbă?
‎Yang Jae-myeong știe de locul ăsta?
‎A venit aici mai demult.
‎Înseamnă că s-a prins ‎că avem o legătură cu locul ăsta.
‎Așa e.
‎Da.
‎Păi…
‎putea să-ți recunoască șapca, nu?
‎Chestia e
‎că te-am urmărit mai demult, ‎când alergai după un vagabond.
‎Da, eu am fost.
‎Bărbatul fără adăpost era Yang Jae-myeong.
‎Înțeleg. La naiba!
‎Purtam șapca aia, nu-i așa?
‎Da. Șapca ta m-a impresionat.
‎Atunci poate că așa au aflat.
‎Dar de ce crezi că au lovit oblonul?
‎Oblonul nostru e făcut pe comandă, ‎din oțel, nu din aluminiu.
‎Asta au verificat.
‎La naiba! Cred că se vor întoarce.
‎De ce e aici?
‎Ce făceați?
‎Mașina aia albă a venit aici, nu?
‎Vorbește!
‎Îmi cer iertare. E vina mea.
‎Am fost într-o misiune azi-noapte.
‎Ce fel de misiune?
‎Chestia e…
‎Ce fel de misiune?
‎L-am urmărit pe Yang Jae-myeong.
‎- De ce? ‎- Bunicule…
‎cămătarii abia așteaptă ‎să fie prins Yang Jae-myeong.
‎Sunt sigură că vor plăti pentru asta.
‎Eu sunt singura care îl poate prinde.
‎E vorba de bani?
‎E bine să faci bani.
‎Și voi ce ați făcut?
‎Sunt bodyguarzii mei, nu-i așa?
‎Nu sunt rănită.
‎Mă dezamăgești.
‎Și tu mă dezamăgești, bunicule.
‎E clar că Yang Jae-myeong e pus pe rele. ‎De ce nu faci nimic?
‎Dl Hwang ar putea scăpa de el ‎cât ai clipi!
‎Ești frustrat? Eu sunt și mai frustrată!
‎Gun-woo, scoate bandajul!
‎- Poftim? ‎- Grăbește-te!
‎Poftim? Bine.
‎Dacă Yang Jae-myeong și Kim Jun-min ‎escrochează cămătari,
‎aceștia vor amenința ‎și vor profita mai mult
‎de oamenii neputincioși ca Gun-woo.
‎Astfel, toată munca ta caritabilă ‎ar fi lipsită de sens.
‎Banii tăi s-ar duce ‎direct în buzunarele lor!
‎Dacă vrei să-i ajuți pe cei nevoiași,
‎ar trebui să scapi de lepădături ‎ca Yang Jae-myeong, mai întâi.
‎Cine ți-a tăiat fața?
‎Șeful de la Smile Capital.
‎Cum îl cheamă?
‎Nu-i știu numele.
‎Avea o cicatrice lungă pe obrazul stâng.
‎Mergeți acasă!
‎Domnule…
‎ar putea fi o coincidență?
‎Verifică dacă Kim Myeong-gil e ‎directorul companiei Smile Capital.
‎Da, domnule.
‎Juju!
‎Poftim?
‎Ai spus că suntem bodyguarzii tăi.
‎Recunosc că mi-a plăcut.
‎Și?
‎M-am gândit că ar fi plăcut ‎să nu ne formalizăm.
‎Suntem o echipă la urma urmei.
‎Nu suntem o echipă dacă ne formalizăm?
‎E o sugestie, fiindcă ar fi bine ‎dacă am putea lucra ca o familie fericită.
‎Dacă suntem o familie, ‎cel mai mare le face cinste celorlalți.
‎Plătești tu?
‎Prefer să ne formalizăm, doamnă.
‎Glumeam. Să folosim ‎cardul de credit al bunicului. Ce vrei?
‎Antricot.
‎Atunci plătești.
‎Carne la grătar.
‎- Carne la grătar? ‎- Da. Știu un loc grozav.
‎Bine.
‎Să mergem!
‎De când ești prieten cu Gun-woo?
‎Nu contează de când știi un om.
‎Dacă îl știi de mult timp ‎nu înseamnă că îi ești prieten.
‎Deci?
‎Ce contează cu adevărat
‎e cât de asemănătoare sunt ‎traiectoriile în viață.
‎Să îl înțelegi pe celălalt, ‎chiar și după o conversație scurtă.
‎Asta contează.
‎- Așa sunteți voi doi? ‎- Da.
‎Boxerii ca noi schimbă ‎mai mult decât pumni într-un meci.
‎„Deci așa ai trăit.”
‎Bum!
‎„Așa am trăit.”
‎Fiecare lovitură conține
‎caracterul boxerului, sufletul lui, ‎experiența, isteria…
‎Istoria?
‎Istoria.
‎Vedem totul. Știm totul.
‎Sigur.
‎În plus, Gun-woo e…
‎pușcaș marin.
‎Și asta spune totul.
‎Ce anume îți spune?
‎Totul.
‎Totul despre ce?
‎Juju, nu e ceva ce poate fi explicat. ‎E o chestie de pușcași marini.
‎Ca atunci când rapperii folosesc „hip-hop” ‎cu sens general.
‎Când se uită la ceva, spun că e hip-hop.
‎E de nedescris.
‎Înțeleg. Zici că e de nedescris?
‎- Mă ironizezi? ‎- Sigur că nu.
‎Chestia asta e…
‎- Poftim! ‎- Da.
‎Ce e?
‎- Nici n-ai pornit grătarul? ‎- Nu mi-ai spus s-o fac.
‎Cine e la masă pornește grătarul.
‎Nu știam. ‎De ce nu l-ai pornit înainte să pleci?
‎Cum aș fi putut? ‎Grătarul ar fi ars până mă întorceam.
‎Cum să ardă fierul?
‎Nu fierul arde.
‎Carnea se arde ‎dacă grătarul e prea încins.
‎Deci carne se arde.
‎Asta înseamnă când spui că arde grătarul.
‎Așa zic experții în grătar. ‎Eu sunt amator.
‎- Și mama spune că arde grătarul. ‎- Mama mea, nu.
‎- Pentru cineva care cunoaște carnea… ‎- Gata!
‎Dă-i bătaie!
‎Nu pot.
‎Nu se pune carne pe un grătar călduț.
‎Asta alterează gustul. Trebuie să aștepți.
‎Stăm de vorbă cât se încinge grătarul?
‎Gun-woo, vorbește direct!
‎Bine. Ești rudă cu dl Choi?
‎Poftim? Asta a venit din senin.
‎Și eu eram curios.
‎Păi…
‎vă spun pe scurt.
‎Am fost diagnosticată ‎cu tumori spinale la opt ani.
‎M-am vindecat până la zece ani.
‎Dar tata a murit.
‎Am fost trimisă la orfelinat.
‎Dar îmi displăcea așa de mult, ‎că am fugit.
‎Îmi era atât de foame,
‎încât mâncam tăiețeii cu sos ‎de fasole neagră, lăsați de oameni la ușă.
‎Am lucrat în baruri, cu alți copii fugari,
‎dar era foarte greu.
‎Așa că m-am întors la orfelinat.
‎La vârsta de 17 ani, ‎am fost dusă la alt orfelinat.
‎Bunicul era proprietarul.
‎- Dl Choi? ‎- Da.
‎A construit un orfelinat ‎ca să facă ceva important.
‎Era foarte bun cu mine.
‎La început, am crezut că e un pervers.
‎Dar, cu timpul, am realizat…
‎că așa era el.
‎Bunicul m-a lăsat să învăț ‎ce nu puteam învăța fiindcă nu aveam bani.
‎Am învățat kendo ‎și să merg cu motocicleta.
‎Se vede că dl Choi e un om bun.
‎Încă din gimnaziu,
‎am lucrat cu mama, cu jumătate de normă, ‎să plătim datoria tatei.
‎Când a ajuns datoria la 100 de milioane, ‎m-am simțit neajutorat.
‎Știu cât de înfricoșătoare pot fi ‎o sută de milioane.
‎Când dl Choi mi-a dat banii ‎să-mi plătesc datoriile,
‎mi-am spus
‎că trebuie să-l protejez cu orice preț.
‎Bunicul mi-a spus ‎că, pentru a judeca integritatea cuiva,
‎trebuie să-mi deschid mintea.
‎Oamenii integri îți vor vedea sinceritatea ‎și te vor aprecia,
‎iar cei lipsiți de integritate ‎vor profita de tine.
‎- Așa e. ‎- Ești un om bun, Gun-woo.
‎Da. Mă pricep să fiu bun și harnic.
‎- Putem începe să frigem carnea. ‎- Sigur.
‎Apropo de sincronizare perfectă!
‎Înveți.
‎Am învățat de la cei mai buni.
‎Mă simt exclusă.
‎Nu contează. Întoarce-o!
‎- Nu pot. ‎- Ai încredere în el! Se pricepe.
‎Nu mă pot obișnui cu discuția asta.
‎Nu te grăbi!
‎Miroase incredibil.
‎- Să radem tot! ‎- Sigur.
‎- Când ți se vor scoate firele? ‎- Mâine.
‎Te doare?
‎E suportabil.
‎- Am cerut-o caldă pe a mea. ‎- E mai bine rece iarna.
‎Pe bune!
‎- Hyeon-ju… ‎- Da.
‎Yang Jae-myeong știe unde suntem. ‎N-ar trebui să facem ceva?
‎O să discut cu bunicul.
‎- Întreabă-l repede! N-avem timp. ‎- Bine.
‎Dnă Lee…
‎holul creează prima impresie despre hotel.
‎Vreau să vadă clienții străini ‎cel mai tipic coreean, mai frumos
‎și mai impresionant hol din lume.
‎Ceva ce n-au mai văzut până acum.
‎Am înțeles.
‎Abia aștept să aflu ideile tale geniale
‎la întâlnirea de mâine.
‎Cazinoul nostru va fi ‎la ultimul etaj al hotelului.
‎Obiectivul meu e să am un venit anual ‎de 100 de miliarde de woni.
‎Sunt mulți oameni dornici să joace, ‎acum că s-au închis cazinourile din Macao.
‎Le rezervăm un apartament ‎în fiecare săptămână, ca să se distreze.
‎Îi vom filma în ascuns, jucând.
‎Când vom avea destui bani,
‎Jang-do va preda poliției ‎dovezile despre jocurile de noroc ilegale.
‎Când hotelul va fi ruinat ‎și nu va mai valora nimic…
‎îl vom prelua noi în întregime.
‎Când vine Jang-do ‎cu dovezi împotriva lui Hong,
‎trebuie să putem plăti 100 de miliarde.
‎Ne mai lipsesc vreo 50 de miliarde.
‎Da.
‎E timpul să recuperăm toți banii.
‎Vindem tot ce are valoare.
‎Faceți loc!
‎Da.
‎Tocmai a venit mașina ‎despre care vorbeați.
‎Bine.
‎Vin imediat!
‎Ce se întâmplă?
‎IEȘIRE SPĂLĂTORIE
‎Hei!
‎Ce se întâmplă? La naiba!
‎Uitați-vă la el!
‎- Lasă mâinile jos! ‎- La naiba!
‎E scârbos. La naiba!
‎Ce face cretinul ăsta?
‎Salvează-mă!
‎Prindeți-l!
‎Ești mort, nemernicul dracului!
‎Unde te duci?
‎Dezbrăcați-l!
‎Vino încoace!
‎Bună ziua! Pe aici.
‎- E înăuntru acum? ‎- Da.
‎Mulțumesc pentru efortul depus.
‎- Îi poți număra. ‎- Mulțumesc.
‎- Nemernicule! ‎- Futu-i!
‎Îmi cer iertare. ‎Dați-mi niște haine, vă rog!
‎L-ați aranjat bine, băieți.
‎Bună ziua, domnule!
‎Ce frig e! Îmi puteți da niște haine?
‎Îmi pare rău.
‎Salut!
‎Tu…
‎Tu ești, nu? Futu-i!
‎Nemernicule!
‎Făceai pe grozavul.
‎Idiotule!
‎Știi…
‎nu trebuia să te pui cu el.
‎Credeai că se va speria
‎și își va cere scuze
‎doar pentru că vărul tău e polițist?
‎Să-ți dau o lecție importantă!
‎Animalele neîmblânzite mușcă ‎dacă le lovești.
‎Nu contează cât de puternic ‎sau de slab ești față de ele.
‎Te mușcă.
‎Așa…
‎Dezbracă-te!
‎Poftim?
‎Scoate-ți chiloții!
‎Bine, am înțeles.
‎Dă-mi drumul de data asta!
‎- La naiba! ‎- Îmi cer iertare.
‎- Nu știu despre ce e vorba… ‎- In-beom!
‎Iertați-mă măcar de data asta!
‎Să terminăm treaba!
‎Te dezbraci sau nu?
‎Nu mă omorî!
‎- Te rog, lasă-mă să trăiesc! ‎- Mai bea!
‎Te dezbraci sau nu?
‎Mă dezbrac!
‎Acum!
‎Bună decizie!
‎Dle director Hong, ‎să vedem cum te dezbraci!
‎AM CEVA TARE
‎Ajunge!
‎Scoal-o! Haide!
‎Da.
‎Dle Choi, Kim Myeong-gil pe care îl știm ‎e directorul companiei Smile Capital.
‎Înțeleg.
‎Vin să vă iau. Ajung repede.
‎Bine.
‎Scuze pentru decizia neașteptată.
‎Am avut necazuri în ultima vreme.
‎M-am gândit bine înainte să iau decizia, ‎sper că înțelegeți.
‎Compania se închide la finalul lunii.
‎O să vă plătesc
‎salariul pe un an și compensația.
‎Mulțumesc pentru tot.
‎Cum rămâne…
‎cu banii care trebuie recuperați?
‎Mă ocup eu de asta.
‎Tată!
‎- Da. ‎- Sunt Oh In-muk, de la pază.
‎Au intrat hoți în biroul dv.
‎Câți?
‎Cred că sunt doi.
‎Măi!
‎Ai zis zece minute.
‎Acest model are, de obicei, ‎un cifru de șase cifre.
‎Ăsta are opt.
‎Cred că l-au modificat.
‎- Și ce? ‎- Am nevoie de mai mult timp.
‎Grăbește-te!
‎Am reușit!
‎Bine. La o parte!
‎Aceste bilete la ordin valorează ‎un miliard fiecare.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nu a ieșit nimeni. Am oprit liftul.
‎Înțeleg.
‎Vreți să vă însoțesc?
‎Nu e nevoie. Mulțumesc.
‎Stai puțin! O să împrumut ăsta.
‎Sigur.
‎Cine ești?
‎Cum ai intrat?
‎Cine v-a trimis?
‎La naiba!
‎Cine v-a trimis?
‎Futu-i!
‎- Domnule, sunteți bine? ‎- Ucide-l pe nemernic!
‎E în regulă, Beom.
‎- Revino-ți, Beom! ‎- Bine.
‎- Da? ‎- Da.
‎Kang In-beom!
‎Nu avem timp.
‎Ia toți banii din seif și coboară primul!
‎Adună-te!
‎Domnule!
‎A dispărut.
‎- Coboară primul! ‎- Da.
‎- Domnule Choi! ‎- Da.
‎Te-ai mai gândit?
‎Spune-mi! Care e problema?
‎Să-l evităm pe Yang Jae-myeong.
‎De ce?
‎Omoară oameni.
‎Să mutăm librăria.
‎De ce?
‎Hyeon-ju…
‎uită-te la mine!
‎Sunt bătrân și obosit.
‎Nu mai am putere sau curaj
‎să mă lupt cu ei.
‎Vreau să-mi trăiesc zilele rămase în pace,
‎învățându-te ce am să te învăț
‎și oferindu-ți ‎ceea ce vreau să-ți las ție.
‎Asta e singura mea dorință.
‎Mă poți ajuta?
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Valoarea aurului crește
‎când oamenii își pierd încrederea ‎în biletele de bancă.
‎De aceea cel mai bine e ‎să ai fondul secret în aur.
‎Dacă topești aur și-l amesteci cu alt aur, ‎practic, se spală singur.
‎E primul lucru ‎pe care l-am învățat de la Choi.
‎N-am reușit să pun mâna ‎pe aurul lui ascuns.
‎Regret și acum.
‎Ticălos bătrân!
‎De ce a trebuit să închidă compania?
‎Beom!
‎Da.
‎Vino încoace!
‎Ce părere ai?
‎E uimitor.
‎Fiecare lingou valorează 500 de milioane. ‎Dacă pică afacerea noastră din Coreea…
‎noi doi luăm aurul și mergem în Vietnam.
‎Am infiltrat pe cineva ‎în guvernul vietnamez.
‎Cu aurul ăsta,
‎vom putea trăi regește tot restul vieții.
‎Mulțumesc.
‎Ești fratele meu.
‎Aș face orice pentru tine.
‎Beom…
‎doar pe tine te am.
‎Știi asta, nu?
‎Haide!
‎Au cel mai bun porc prăjit din lume.
‎- Așa de bun? ‎- Da.
‎Mătușică!
‎Sunt Woo-jin.
‎Doamne, Woo-jin!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Am luat un împrumut de la cămătari.
‎Mi-au cerut să le returnez banii.
‎Le-am zis că n-am bani, ‎fiindcă nu merge bine afacerea.
‎Au distrus totul.
‎Doamne, ce frică mi-e!
‎Ce mă fac?
‎Nu-și poate administra afacerea, ‎fiindcă ai distrus totul.
‎Cum vrei să-ți plătească dobânda acum?
‎Nu plătea.
‎Fii mai înțelegător! ‎Sunt vremuri grele pentru toți.
‎Eu din ce vrei să trăiesc?
‎De ce nu plătești pentru ea?
‎Știi că nu am bani.
‎Atunci ține-ți gura!
‎Vezi-ți de treaba ta! Ai înțeles?
‎Bine.
‎Era Im.
‎Mi-a fost coleg de serviciu.
‎A fost păcălit de cineva ‎căruia i-a împrumutat 500 de milioane.
‎- De Yang Jae-myeong? ‎- Nu știu.
‎N-am cerut detalii.
‎Dar erau actul unui vagabond ‎și o firmă-fantomă. Modul lui de operare.
‎El a fost.
‎Ar trebui să-l prindem.
‎Și eu sunt o victimă. Nu pot sta degeaba.
‎Bunicul a spus să ne dăm la fund.
‎Sunt oameni periculoși.
‎Cred că e greșit să nu facem nimic.
‎Ce-ar fi să-l sun iar ‎și să-i spun de Yang, ca să-l prindă?
‎Dacă vrem să-l prindem, ‎ar trebui s-o facem.
‎Am putea face bani.
‎Dacă facem bani din asta, ‎pot s-o ajut pe mătușica?
‎Împărțim banii în mod egal. ‎Îi poți folosi cum vrei.
‎- Bine. ‎- Vreau s-o ajut și eu.
‎Veniți încoace!
‎Vino!
‎La naiba!
‎Mulțumesc.
‎Toți banii.
‎Ar trebui să vedeți ceva.
‎Mașina aia.
‎Șoferul a oprit motorul, ‎dar nu iese nimeni.
‎- Pregătiți-vă! ‎- Da.
‎Verifică-ți telefonul!
‎Da.
‎Domnule, ei sunt aici.
‎Fă exact cum îți spun peste două ore.
‎Ei sunt aici.
‎Să mergem!
‎O să muriți azi, cretinilor!
‎Da, domnule.
‎Puteți veni acum.
‎Ieșiți de acolo!
‎Știu că sunteți acolo, ‎ieșiți mai repede, cretinilor!
‎Ieșiți de acolo, nemernicilor! ‎Vă jucați de-a v-ați ascunselea?
‎Imbecilii!
‎Te rog, răspunde…
‎HYEON-JU
‎- Da. ‎- Bunicule, băieții sunt în pericol.
‎Unde ești?
‎Mai repede!
‎- Mișcați-vă! ‎- Haide!
‎Nemernicilor!
‎Fugi!
‎Futu-i!
‎Fugi!
‎Futu-i! E o nebunie.